NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
C.D. Huíla

Clube Desportivo da Huíla is an Angolan football club based in Lubango, Huila. The club is attached to the Angolan Armed Forces and has close ties with Primeiro de Agosto. In the 2011–12 season of the Angolan second division, the club got promoted to the Girabola. They play their home games at the Estádio do Ferroviário da Huíla. On 17 April 2006 Agostinho Tramagal was appointed as their new coach. On 2 April 2012, Mário Francisco Soares Lopes was presented this Monday in Lubango city, southern Huíla province, as the new coach of the second division soccer team of Desportivo da Huíla. The new coach replaces Joaquim Finda "Mozer", who managed the team over the last two years. Achievements Angola Cup: Runner Up (3) : 2002, 2013, 2019. Gira Angola: Winner (1): 2004. Recent seasons C.D. Huíla's season-by-season performance since 2011: PR = Preliminary round, 1R = First round, GS = Group stage, R32 = Round of 32, R16 = Round of 16, QF = Quarter-finals, SF = Semi-finals League and cup positions Performance in CAF competitions CAF Confederation Cup: 1 appearance 2014 – First Round Players and staff Players Squad As of 13 October 2023 Note: Flags indicate national team as defined under FIFA eligibility rules; some limited exceptions apply. Players may hold more than one non-FIFA nationality. Staff Manager history and performance See also Desportivo da Huíla Basketball Girabola (2016) Gira Angola References External links C.D. Huíla at Girabola.com C.D. Huíla at Sapo.pt C.D. Huíla on Facebook
Clube Desportivo da Huíla

El Clube Desportivo da Huíla es un club de fútbol angoleño de la ciudad de Lubango. Historia Fue fundado en el año 1998 en la ciudad de Lubango​ y también cuenta con una sección en baloncesto. Nunca ha sido campeón de liga ni han obtenido logros importantes en su historia. A nivel internacional han participado en un torneo continental, la Copa Confederación de la CAF 2014, en la cual fueron eliminados en la primera ronda por el CA Bizertin de Túnez.​​ Palmarés Supercopa de Angola: 1 2022 Campeonato Provincial da Huíla: 2001​ Participación en competiciones de la CAF Entrenadores Referencias Enlaces externos Clube Desportivo da Huíla en Facebook
Clube Desportivo da Huíla

Le Clube Desportivo da Huíla est un club de football angolais basé à Lubango dans la province de Huíla. Histoire Le club est fondé en 1955, sous la colonisation portugaise, puis après l'indépendance en 1975 il est abandonné. Ce n'est qu'en 1998 qu'il est refondé avec l'appui de l'armée angolaise. Le club a connu deux relégations en deuxième division en 2003 et 2010 et deux retours en première division en 2014 et 2012. Depuis il y est pensionnaire sans jamais avoir gagné un titre, ni championnat ni coupe. Son plus grand succès est une participation à la Coupe de la confédération 2014 en tant que finaliste de la coupe de l'Angola. Il sera éliminé au second tour par le club tunisien du CA Bizertin. Le club comprend hors la section de football, des sections basketball, athlétisme, handball et tennis de table. Références Liens externes Portail du football Portail de l’Angola
CD Huíla

Clube Desportivo da Huíla – angolski klub piłkarski z siedzibą w mieście Lubango, występujący w Giraboli, stanowiącej pierwszy poziom rozgrywek w Angoli. Historia Klub został założony w 1998 roku. W 2001 roku po raz pierwszy awansował do pierwszej ligi angolskiej. W 2003 roku spadł jednak do drugiej ligi. Rok później ponownie wywalczył awans do pierwszej ligi. Grał w niej do 2010 roku, a przez następne dwa w drugiej lidze. W 2013 roku powrócił do najwyższej klasy rozgrywkowej. W tym samym roku dotarł do finału Pucharu Angoli, przegrał w nim jednak z Petro Atlético. Osiągnięcia Puchar Angoli (finalista): 2013 Występy w pierwszej lidze Występy w afrykańskich pucharach Reprezentanci kraju grający w klubie Bibliografia CD da Huíla, [w:] baza Soccerway (drużyny) [dostęp 2021-01-02] .
Clube Desportivo da Huíla

Clube Desportivo da Huíla, conhecido também como Desportivo da Huíla, ou simplesmente C.D.H, é um clube multidesportivo de Lubango, capital da Huíla, em Angola. As cores do clube são vermelho e preto. A equipa tem como mando de campo o Estádio Nacional da Tundavala, com capacidade para 20 mil adeptos/torcedores. História Foi fundado a 7 de Março de 1998 como resultado da vontade de um grupo de pessoas interessadas no desenvolvimento do desporto, recreação e cultura na província, liderado pelo general Francisco Furtado, primeiro presidente e fundador do clube. O clube possui os departamentos de futebol, basquetebol, atletismo, andebol e ténis de mesa. Títulos Gira Angola: 2004 Campeonato Provincial da Huíla: 2001 e 2004 Referências
Деспортіву (Уїла)

Клуб Дешпортіву да Уїла або просто Деспортіву (Лубанго) (порт. Clube Desportivo da Huíla) — ангольський футбольний клуб з міста Лубанго, який виступає в чемпіонаті Анголи з футболу (Ґірабола). Історія клубу «Деспортіву» був створений ще португальською колоніальною адміністрацією в 1955 році, але після здобуття Анголою незалежності, в 1975 році, фактично припинив своє існування, тому клуб було повторно засновано 7 березня 1998 року з ініціативи групи громадян, які були зацікавлені в розвитку спорту, відпочинку та культури в провінції, на чолі з генералом Франсиску Фуртаду, першим президентом і засновником клубу. Кольори клубу: червоний і чорний. Домашній стадіон Деспортіву (Лубанго) — «Ештадіу Національ да Тундавала» може вмістити 20 000 вболівальників. Окрім футбольної, клуб також має відділення з баскетболу, легкої атлетики та настільного тенісу. 17 квітня 2006 року Агостінью Трамагала було призначено новим головним тренером клубу. За підсумками сезону 2007 року команда посіла восьме місце в елітному дивізіоні Чемпіонату Анголи з футболу. У понеділок, 2 квітня 2012 року, у місті Лубанго, південна частина провінції Уїла, Маріу Франциску Соареша Лопеша було представлено як нового головного тренера футбольної команди «Деспортіву (Лубанго)» з другого дивізіону Чемпіонату Анголи з футболу. У сезоні 2014 року команда дебютувала на клубних континентальних змаганнях, у Кубку конфедерації КАФ. У попередньому раунді за сумою двох поєдинків «Деспортіву» (Уїла) переграв представника Габону «КФ Мунана», але в першому раунді поступився представнику Тунісу Бізертену. Національні досягнення клубу Кубок Анголи: Фіналіст (2): 2002, 2013 Ґіра Ангола: Чемпіон (1): 2004 Чемпіонат провінції Уїла з футболу Чемпіон (2): 2001, 2004 Статистика виступів у національному чемпіонаті Примітки:1м = Вихід до Гіраболи, ГБ = Гірабола, ГА = Гіра Ангола Рейтинг червоного кольору означає, що клуб вилетів з чемпіонату Рейтинг пурпурного кольору означає, що клуб підвищився у класі та вилетів з чемпіонату в тому ж сезоні Міжнародні досягнення клубу Склад команди Станом на 31 січня 2015 року [1] [Архівовано 3 березня 2016 у Wayback Machine.] Відомі тренери Примітки Джерела Профіль клубу [Архівовано 3 березня 2016 у Wayback Machine.] на сайті girabola (порт.) Профіль клубу [Архівовано 23 червня 2016 у Wayback Machine.] на сайті zerozero (порт.) Профіль клубу [Архівовано 4 березня 2016 у Wayback Machine.] на сайті desporto (порт.) Профіль клубу [Архівовано 22 серпня 2016 у Wayback Machine.] на сайті soccerway.com Профіль клубу [Архівовано 19 серпня 2016 у Wayback Machine.] на сайті www.futebol365.pt Ангола - Таблиця переможців національного кубку [Архівовано 4 березня 2016 у Wayback Machine.]
Estádio 4 de Janeiro

Estádio 4 de Janeiro is a football stadium in Uíge, Angola. History Inaugurated on March 17, 1968, as Estádio José Ferreira de Lima, the stadium was then owned by Clube Recreativo do Uíge. Shortly after the independence, it was nationalized. The state-owned 5,000-seat stadium is the only one in Angola's northern province of Uíge that meets the international standards to host Girabola matches. The stadium has been used by all clubs in the province participating at the provincial championship as well as the 2nd and 1st division championships. 2017 disaster On February 10, 2017, during the inaugural match of the 2017 Girabola between home team Santa Rita de Cássia and Recreativo do Libolo, one of the stadium's access gates collapsed as supporters tried to force their way into the stadium. As a result, 17 people were trampled to death and 76 injured, 5 of whom with life-threatening injuries. The most outrageous, odd fact about this incident is that it began just about 6 minutes from the beginning of the match with the match pursuing its normal course until the end and no one inside the stadium realizing what was going on. The Police has reportedly used tear gas to disperse angry supporters. References
Стадион 4 января

«Стадион 4 января» — футбольный стадион в городе Уиже, Ангола. История Стадион был открыт 17 марта 1968 года под названием «Estádio José Ferreira de Lima». Государственный стадион на 12 000 мест — единственный в северной провинции стадион Анголы, который соответствует международным стандартам для проведения матчей высшей лиги по футболу. Давка 2017 года 10 февраля 2017 года во время первого матча чемпионата Анголы между «Санта-Рита-де-Касия» и «Рекреативу» болельщики попытались прорваться на стадион и под напором толпы одни из входных ворот стадиона обрушились. В результате 17 человек были растоптаны насмерть и 76 получили ранения, 5 из которых — с опасными для жизни травмами. Несмотря на то, что давка случилась спустя всего 6 минут после начала игры, матч не был остановлен, а ни команды, ни зрители на стадионе не были информированы о трагедии. Примечания
Lwini Foundation

The Lwini Foundation is an aid organisation in Angola. Founded by first lady of Angola Ana Paula dos Santos (wife of President José Eduardo dos Santos) as the Lwini Fund on 30 June 1998, it caters to civilian victims of land mines and other disabilities. The foundation's activities include rehabilitation of schools, construction of training centers, and repairing rural villages. In 2010, the name was changed to the current Lwini Foundation. Description Objectives include: The promotion of advocacy and awareness actions for the disabled victims, their families and families of others impacted during and after conflicts. Development and provision of medical pathways for referrals and adequate health care services including psychological assistance. Establishment of employment access through livelihood support and capacity building. Government engagement on policies and plans put in place to accommodate and empower mine victims. Joint sensitization and awareness on the prevention of land mines. Livelihood sensitization through group discussions on importance of agriculture and economic livelihood emphasizing on effective sustenance. Developing initiatives that would provide rural community loans for women and widows, sustainable livelihood etc. Partnership with various organisations to tackle various sectors such as; food, shelter, healthcare, livelihood, etc. Leadership As of April 2017, the Lwini Foundation is headed by President Ana Paula dos Santos and Vice President Joana Lina Ramos Baptista. Symbolism "Lwini" means a female and a princess in the Luvale language (east of Angola), who gives the wave of chanas to the wind, while reflecting the various daytime sunshades. The Lwini logo represents protection: a woman protecting her child against existing mines in Chanas, the community adults protecting the young ones in the community, and the community protecting its members. Activities Some of Lwini Foundation activities in recent years: Delivering wheelchairs to mark the International Day of Persons with Disabilities Commissioning a support centre for visually impaired students Law Faculty of Agostinho Neto University in Luanda The presentation of Palanca Parade project, at the Gala of Lwini Foundation References External links Official website
Universidade de Belas

A Universidade de Belas (UNIBELAS) é uma instituição de ensino superior de Angola, localizada no município de Belas, que fica a cerca de vinte quilómetros do centro de Luanda. O corpo docente compõe-se de cento e cinquenta e nove doutores, mestres e licenciados, maioritariamente angolanos, incluindo também alguns portugueses, brasileiros e cubanos. História A Universidade de Belas foi criada pelo decreto nº 25/07, de 7 de maio de 2007, do Conselho de Ministros. Em 2014 a universidade dispunha de duas mil vagas em quinze cursos, distribuídos pelas áreas de ciências da saúde, ciências económicas e sociais, engenharia e ciências jurídicas, funcionando em trinta e duas salas de aulas climatizadas e catorze laboratórios. A universidade dispõe ainda de uma sala para professores, uma biblioteca com internet, uma sala de conferências, uma reprografia e um restaurante para alunos e docentes. Estrutura orgânica As unidades orgânicas ofertam os seguintes cursos: Faculdade de Engenharia Em nível de graduação, em 2017, ministrava os cursos de: Engenharia Informática Engenharia de Petróleo Faculdade de Ciências de Saúde Em nível de graduação, em 2017, ministrava os cursos de: Enfermagem Fisioterapia Análises Clínicas e Saúde Pública Nutrição e Dietética Medicina Dentária Gestão Hospitalar Farmácia Faculdade de Direito Em nível de graduação, em 2017, ministrava o curso de: Direito Faculdade de Ciências Sociais e Económicas Em nível de graduação, em 2017, ministrava os cursos de: Administração e Marketing Contabilidade e Gestão Gestão de Recursos Humanos Psicologia Relações Internacionais Extensão universitária Em 2014, a Universidade de Belas iniciou a implementação de um projeto agropecuário na província do Cuanza Sul, nas especialidades de avicultura, criação de gado, nutrição e incubação, visando o aumento da produção nacional, com recurso a capitais privados. Em 2015, o projeto estava a formar quinhentos e sessenta alunos, a maioria dos quais na avicultura, nos cursos de manejo exotérmico (corte de carne), incubação e nutrição usando fontes não convencionais, tentando a utilização de matérias primas de origem angolana capazes de formular rações sem que seja necessário recorrer à importação. Após a formação, os alunos têm aulas práticas numa fazenda da própria universidade, localizada na mesma província, onde poderão aplicar os conhecimentos adquiridos. Após a conclusão do curso, o emprego é garantido pelo próprio projeto. A fazenda experimental tem uma área de mais de duzentos mil hectares, compondo-se de quatro partes - avicultura, criação de gado, porcos e uma lavra. Ingresso A universidade possui ainda um programa que oferece anualmente bolsas a pessoas carenciadas. Alguns jovens da província de Luanda e do resto do país com dificuldades financeiras têm também a possibilidade de estudar ali no sistema de crédito-formação, sendo a única instituição de ensino superior do país a usar este tipo de financiamento. Em 2015, oitocentos e dezanove alunos encontravam-se a estudar na UNIBELAS nestas condições, embora o futuro do programa fosse incerto. Referências
Ministério do Interior (Angola)

O Ministério do Interior (MININT) é um departamento ministerial do governo da República de Angola. Seu atual ministro é Manuel Gomes da Conceição Homem. História As raízes do ministério estão no Acordo do Alvor, que estabeleceu o Conselho Presidencial do Governo de Transição. Foi criada a pasta do Ministério do Interior em 15 de janeiro de 1975, liderada pelo ministro Ngola Kabangu, secretariada por Henrique Onambwé e João Mulombo Vaikene. Em agosto do mesmo ano as funções foram declaradas suspensas por Kabangu, porém de imediato Henrique Onambwé passou a ocupar interinamente o cargo de Ministro do Interior até a proclamação da independência nacional, efetivamente ocupando o cargo de ministro de Angola independente por um dia. O ministério foi formalmente recriado em novembro de 1975 como "Ministério da Administração Interna" (MAI). Em outubro de 1976 o MAI é extinto. Entre maio de 1978 e 22 de junho de 1979 o MAI foi recriado com o nome de "Secretaria de Estado da Ordem Interna", quando retornou a ser "Ministério do Interior". Lista de ministros 1975: Henrique Onambwé 1975-1976: Nito Alves 1976-1978: Interregno 1978-1979: Alexandre Kito 1979-1980: Kundi Paihama 1980-1989: Alexandre Kito 1989-1992: Francisco Paiva Nvunda 1992-1997: Santana Petroff 1997-2002: Fernando da Piedade Dias dos Santos 2002-2006: Osvaldo Van-Dúnem 2006-2010: Roberto Ngongo 2010-2012: Sebastião Martins 2012-2019: Ângelo Veiga Tavares 2019-2024: Eugénio César Laborinho 2024-actual: Manuel Gomes da Conceição Homem Órgãos tutelados Polícia Nacional Serviço de Investigação Criminal Serviço de Migração e Estrangeiros Serviço Penitenciário Serviço de Protecção Civil e Bombeiros Serviço de Inteligência e Segurança de Estado Referências Ligações externas «Página oficial»
Banc Nacional d'Angola

El Banc Nacional d'Angola (portuguès Banco Nacional de Angola) és el banc central d'Angola. És estatal i el Govern d'Angola és l'únic accionista. El banc es troba a Luanda, va ser creat el 1926, però el seu origen es remunta a 1865. El Banc Nacional d'Angola està actiu en desenvolupar una política d'inclusió financera i és membre de la Aliança per a Inclusió Financera (AFI). Història En 1864 fou establert a Lisboa el Banco Nacional Ultramarino (BNU) com a banc per a tots els territoris portuguesos d'ultramar. L'any següent va obrir sucursals en diversos llocs, inclosa l'Àfrica Occidental Portuguesa, que en aquella època era una colònia de Portugal. El 1926, els portuguesos van establir un banc addicional per a Angola, creant el Banco de Angola. El BNU va transferir la seva branca a Stanleyville a aquest banc, que en 1934 transferí la branca a Boma, abans de tancar-la el 1947. Quan Angola va obtenir la seva independència el 1975, el govern va nacionalitzar el sector bancari. El Banco de Angola es va convertir en el Banco Nacional de Angola (BNA); Banco Comercial de Angola es va convertir en el Banco Popular de Angola, i ara és el Banco de Poupança e Crédito. El BNA va continuar funcionant com a banc central, banc d'emissió i banc comercial. El govern també el va designar com l'únic titular legal de divises i li va delegar la responsabilitat de totes les transaccions a l'exterior. El 20 d'abril de 1991, es va aprovar una llei per la qual es restringien els rols del BNA passant a ser únicament un banc central, incloent la responsabilitat exclusiva de la política monetària, l'emissió de moneda i de ser el govern del banc. En 1999, el banc central va començar a implementar reformes per complir amb els estàndards internacionals. Governador El governador actual és Valter Filipe Duarte da Silva. Va ser nomenat al març de 2016, després que José Pedro de Morais junior renunciés després d'un curt període en el càrrec. De Morais ocupava el càrrec des de gener de 2015. L'organisme té dos sotsgovernadors: Cristina Florência Dias Van-Dunem i Gualberto Lima Campos. Frau financer a BNA En el frau financer més gran d'Angola, el Banc Central d'Angola va ser víctima d'un suposat cas de frau d'uns 160 milions de dòlars que foren transferit a comptes a l'estranger durant 2009. Es va descobrir que des del compte de tresoreria d'Angola en el Banco Espírito Santo a Londres, deixaven diverses transferències de diners als comptes bancaris a l'estranger, controlades pels sospitosos. Quan el compte va arribar als valors mínims del BNA, va ser el mateix BES Londres qui va advertir a les autoritats d'Angola de les sortides successives de diners. El cas del frau va ser revelat pel diari portuguès Diário de Notícias al juny de 2011. Se suposa que hi ha alguns individus implicats, i alguns individus del Ministeri de Finances d'Angola i el BNA de Luanda van ser sentenciats fins a vuit anys de presó el 2011. Encara hi ha investigacions a Portugal i Angola. Referències Enllaços externs Banc Nacional d'Angola - Lloc web oficial (portuguès)
Angolanische Nationalbank

Die Angolanische Nationalbank, (portugiesisch: Banco Nacional de Angola) ist die Zentralbank Angolas. Der Kwanza ist die Währung von Angola und wird von der Angolanischen Nationalbank emittiert. Die jährliche Inflationsrate beträgt derzeit 11,38 % (Ende 2011). Der Hauptsitz ist an der Avenida 4 de Fevereiro, in unmittelbarer Nähe der deutschen Botschaft in Luanda. Der Gouverneur ist José Pedro de Morais Júnior. Er wurde im Januar 2015 von Staatspräsident José Eduardo dos Santos berufen. Geldwäscheskandal Die Staatsbank war ab 2009 Opfer eines Korruptionsfalls bzw. eines Falls von Geldwäsche, als vom staatlichen Konto der BNA bei der Banco Espírito Santo in London sukzessiv bis zu 160 Mio. US-Dollar auf verschiedene Konten ins Ausland verschoben wurden. Das ging so lange gut, bis das Minimalguthaben des Staatskontos angezapft werden sollte, worauf dann die Bank die angolanischen Behörden informierte. Mit fingierten Rechnungen an die BNA sollten für importierte Produkte, die nie nach Angola geliefert wurden, oder andere völlig fiktive wie Schneepflüge Zahlungen geleistet werden. Ein Teil des Geldes ist bereits wieder sichergestellt. In diesem Zusammenhang wurden unter anderem Nobel-Limousinen sowie teure Luxusappartements in Portugal beschlagnahmt. Verwickelt waren portugiesische und spanische Geschäftsleute sowie verschiedene Angestellte des angolanischen Finanzministeriums und der Zentrale der BNA in Luanda, die bereits rechtskräftig in Angola verurteilt wurden. In Portugal ist noch ein Fall vor der Justiz anhängig, der des Präsidenten der Banco Espirito Santo Angola (BESA) Álvaro Sobrinho. Die portugiesischen und angolanischen Behörden werfen ihm Geldwäsche und Betrug vor. Das portugiesische Departamento Central de Investigação e Ação Penal (Zentralabteilung Ermittlung und Strafverfolgung) beschuldigt Sobrinho der Geldwäsche von 80 Millionen Euro. In diesem Rahmen wurden im Sommer 2015 Luxus-Immobilien Sobrinhos von der Staatsanwaltschaft beschlagnahmt. Siehe auch Liste der Zentralbanken Kwanza Liste der Zentralbanken und Währungen Afrikas Weblinks Offizielle Webseite der BNA (pt) Einzelnachweise