NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Aéroport international d'Angola

L'aéroport international d'Angola (en portugais : Aeroporto Internacional de Angola) est le nouvel aéroport de Luanda, en Angola, situé à Bom Jesus dans la municipalité de Ícolo e Bengo. D'une capacité de 15 millions de passagers par année, les vols cargos commencent le 10 novembre 2023, tandis que les vols réguliers de passagers commencent eux durant le premier trimestre de 2024. Histoire Après la décision du gouvernement angolais de construire un nouvel aéroport dans la capitale pour remplacer l'aéroport de Luanda-Quatro de Fevereiro, le début des travaux ont commencé en 2004 par le consortium chinois China International Fund. En août 2012, il a été conclu la piste nord, avec 3 800 mètres de longueur et 60 mètres de largeur, où peuvent atterrir et décoller les avions du type Boeing 747. La piste sud, de 4 000 mètres de longueur et 75 de large, permettra à l'atterrissage et le décollage des avions comme l'Airbus A380. L'infrastructure comprend le tracé des rues, la clôture et l'illumination pour l’appui à la navigation, des lignes de signalisation, ainsi qu'un poste de contrôle. Le terminal construit a une surface de 160 000 m² avec la capacité jusqu'à 15 millions des passagers par an, et l'aérogare de fret atteint lui 6 200 m² avec une capacité de 35 000 tonnes des frets par an. Il a été annoncé le 1er septembre 2023 que l'inauguration de l'aéroport, ainsi que le début des opérations de fret, commencerons le 10 novembre 2023, alors que les premiers vols de passagers auront lieu durant le premier trimestre de 2024 Compagnies aériennes et destinations Les compagnies aériennes suivantes devraient opérer des vols réguliers et charters à destination et en provenance du nouvel aéroport une fois les opérations transférées depuis l'aéroport Quatro de Fevereiro : Situation Références Liens externes Angola: Construction de six gares de train pour atteindre le nouvel aéroport international de Luanda NOUVEL AÉROPORT INTERNATIONAL D’ANGOLA (NAIA) Documentaire Portail de l’aéronautique Portail de l’Angola
Internationale luchthaven Dr. António Agostinho Neto

Internationale luchthaven Dr. António Agostinho Neto (Portugees: Aeroporto Internacional Dr. António Agostinho Neto) is een internationale luchthaven in Angola. De luchthaven bedient hoofdstad Luanda en zal Luchthaven Quatro de Fevereiro op termijn vervangen. Het vliegveld is vernoemd naar de eerste president van Angola Agostinho Neto en dient als hub voor TAAG Angola Airlines. Geschiedenis De bouw van het vliegveld begon in 2013 en werd grotendeels gefinancierd met geld van Chinese investeerders. Op 10 november 2023 werd het vliegveld geopend door president João Lourenço. Begin 2024 kwamen de eerste binnenlandse vluchten en in juni 2024 kwamen er ook internationale lijnvluchten. Op 19 oktober 2025 verplaatste TAAG Angola Airlines haar hele vloot naar de nieuwe hub op de luchthaven. Luchtvaartmaatschappijen en bestemmingen Vanaf de Internationale luchthaven Dr. António Agostinho Neto kan worden gevlogen naar de volgende bestemmingen met de volgende luchtvaartmaatschappijen (januari 2026): Zie ook Lijst van vliegvelden in Afrika
Міжнародний аеропорт Агоштінью Нету

Міжнародний аеропорт Агоштінью Нету (порт. Aeroporto Internacional Dr. António Agostinho Neto) (IATA: NBJ, ICAO: FNBJ) — міжнародний аеропорт, що обслуговує Луанду столицю Анголи. Розташований у комуні Бом-Жезус, муніципалітет Іколо-е-Бенго, провінція Луанда, за 40 км на південний схід від центру міста Луанда. Це найбільший аеропорт, на 2023 р. побудований будь-яким китайським підприємством за межами Китаю. Він має стати головними воротами Анголи у світ і важливим повітряним вузлом для Африки. Він поступово замінить чинний міський аеропорт Куатро-де-Феверейро, який залишатиметься відкритим для некомерційних авіаперевезень, технічного обслуговування та навчання. Аеропорт розрахований на 15 мільйонів пасажирів на рік і 130 тисяч метричних тонн вантажів. Оперативні затримки Офіційне відкриття аеропорту відбулося 10 листопада 2023 р. Внутрішні пасажирські рейси планувалося розпочати в лютому 2024 р., а міжнародні — у червні 2024 р. Однак функціювання розпочалося повільно, оскільки перший вантажний рейс був здійснений 19 грудня 2023 року , а до 20 лютого 2024 року було виконано лише 32 вантажні рейси До початку квітня 2024 року цільовою датою для перенесення всіх операцій у новий аеропорт був кінець 2024 року. Будівництво Місце було обрано у 2004 році, а будівництво розпочато в середині 2006 року. Початковою датою завершення був 2012 рік. Витрати на будівництво, яке мав здебільшого фінансувати Китай, оцінювалися у 2015 році в 3,8 мільярда доларів США. Звітність у 2024 році вказує на те, що проект розпочався у 2005 році, а будівництво розпочалося у 2013 році. Спочатку проектом керував Китайський міжнародний фонд спільно з бразильською компанією Odebrecht до 2019 року, а потім Китайська корпорація авіаційної промисловості . Початковий контракт було розірвано у 2017 році, а новий контракт було укладено у 2020 році. Опис Об'єкт має загальну площу 43 га, складається з двох сучасних злітно-посадкових смуг і трьох будівель аеровокзалу. Пасажирський термінал має площу 160 000 м², а вантажний — 6200 м². Проект передбачає будівництво залізничного сполучення зі столицею. шестисмугову та чотирисмугову. Злітно-посадкові смуги Аеропорт має дві паралельні злітно-посадкові смуги, розташовані за 2,2 км одна від одної. Перша злітно-посадкова смуга має розміри 4000 м × 60 м. Друга злітно-посадкова смуга має розміри 3800 м × 60 м. Примітки Посилання First images published of new Luanda Airport 28 March 2009 Report Angonoticias (pt) Angola Acontece (pt) Minister: New Airport works delayed 15. November 2007 Angola International Airport Google Maps, March 2013 Вікісховище має мультимедійні дані за темою: Міжнародний аеропорт Агоштінью Нету
Въоръжени сили на Ангола

Въоръжените сили на Ангола са под непрекия контрол на Министъра на отбраната на Ангола. Състоят се от Армия, Военновъздушни сили и Военноморски флот. Сухопътните войски са най-големият компонент на въоръжените сили със своите 100 000 души персонал. Следват я ВВС с около 7000 души и флота с 3000. Ангола е разположила свои войници в Демократична република Конго, както и в Република Конго. Очаква се да започне бърза модернизация на армията в близките 5 години. След края на гражданската война, продължила 28 години анголската икономика се развива изключително бързо и това би позволило на страната да закупи по-модерно оборудване. Оборудване Бронетанкови войски Общо: ок. 1400 Теглена и самоходна артилерия Общо: ок. 1400 Ракетна артилерия Общо: ок. 100 Зенитна артилерия Общо: ок. 1300
Angola hadereje

Angola hadereje a szárazföldi erőkből, a légierőből és a haditengerészetből épül fel. Fegyveres erők létszáma Aktív: 100 000 fő Szárazföldi erők Létszám 90 000 fő Állomány 35 ezred (gépesített és gyalogos ezredek) Felszerelés 660 db harckocsi (T–54/55, T–62, T–72) 40 db felderítő harcjármű (BRDM–2) 400 db páncélozott gyalogsági harcjármű (BMP–1/–2) 404 db tüzérségi löveg: 400 db vontatásos, 4 db önjáró Légierő Létszám 6000 fő Felszerelés 104 db harci repülőgép (MiG–21, MiG–23, Szu–22, Szu–25, Szu–27) 35 db szállító repülőgép 40 db harci helikopter (Mi–24, Mi–25/–35, SA–365, SA 342) 63 db szállító helikopter Haditengerészet Létszám 4000 fő Hadihajók 9 db járőrhajó Források Zrínyi Miklós Nemzetvédelmi Egyetem
Forças Armadas Angolanas

As Forças Armadas Angolanas (FAA) constituem as forças armadas nacionais da República de Angola. São a estrutura do Estado que tem como missão fundamental garantir a defesa militar do país. É, ainda, a designação dada aos vários ramos da instituição militar de Angola. A sua estrutura constitucional, nos moldes vigentes na atualidade, remonta a 9 de outubro de 1991, tempo cronológico em que foram fundadas. Estão sob a supervisão do Ministério da Defesa Nacional e Veteranos da Pátria. O Chefe do Estado Maior General das FAA é o General de Aviação Altino Carlos José dos Santos. A indicação e nomeação do general Altino Carlos José dos Santos, em substituição de António Egídio de Sousa e Santos, ocorreu na reunião do Conselho de Segurança Nacional, em 20 de janeiro de 2023. Os investimentos em modernização, equipamentos e treinamentos das FAA devem-se às grandes receitas petrolíferas de Angola. Estes investimentos têm-lhe permitido actualizar os equipamentos militares do país nos últimos anos. Nas suas fileiras servem 107 000 soldados. Quanto a gastos, esses cifraram-se, em 2013, na ordem dos 6,1 mil milhões de dólares. Histórico As FAA são o resultado da transformação, em 1991, das então forças armadas regulares do Estado angolano monopartidário (sob comando único do Movimento Popular de Libertação de Angola), as Forças Armadas Populares de Libertação de Angola (FAPLA), com a aglutinação de todas tropas restantes do Exército de Libertação Nacional de Angola (ELNA) — ligado à Frente Nacional de Libertação de Angola (FNLA). Naquele momento alguns elementos das Forças Armadas de Libertação de Angola (FALA) — ligadas à União Nacional para a Independência Total de Angola (UNITA) — também foram integrados. Em 2002 as últimas unidades beligerantes das FALA integraram-se às FAA; em 2006, por sua vez, foi a vez da integração da maior parte das Forças Armadas de Cabinda (FAC) — ligadas à Frente para a Libertação do Enclave de Cabinda (FLEC). Em 2014 Luzia Inglês Van-Dúnem tornou-se a primeira mulher angolana a ser promovida ao cargo de general das Forças Armadas Angolanas; a promoção foi decretada pelo presidente José Eduardo dos Santos. Estrutura Estrutura-se em três ramos: Exército Angolano, Força Aérea Nacional de Angola, Marinha de Guerra Angolana. Até 2013 as FAA enquadravam também a Unidade da Guarda Presidencial, que passou à dependência direta da Casa Militar da Presidência Angolana. Recursos humanos As forças armadas de Angola são compostas, com base na lei do serviço militar, por cidadãos masculinos angolanos dos 20 aos 45 anos, com período de serviço militar mínimo de 2 anos. O serviço militar é facultado aos cidadãos masculinos dos 18 aos 20 anos e femininos de 20 a 45 anos. Em 2010 estimava-se que estivessem disponíveis ao serviço militar 3.062.438 homens de 16 a 49 anos e 2.964.262 mulheres de 16 a 49 anos. Enquanto isso, aptos 1.546.781 de homens e 1.492.308 mulheres. Em 2010 a média de recursos humanos que atingiriam anualmente a idade militar eram 155.476 homens e 152.054 mulheres. Referências Ligações externas Portal Web Oficial das FAA
Вооружённые силы Анголы

Вооружённые силы Анголы (порт. Forças Armadas Angolanas, FAA) — военная организация Республики Ангола, предназначенная для защиты свободы, независимости и территориальной целостности государства. ВС Анголы состоят из органов управления, сухопутных войск, военно-воздушных сил и военно-морских сил и других формирований. История Датой создания Вооружённых сил Республики Ангола считается 9 октября 1991 года — когда в соответствии с Биесскими соглашениями официально началась интеграция правительственных Народных вооружённых сил освобождения Анголы (ФАПЛА) и Вооружённых сил освобождения Анголы (ФАЛА) повстанческого движения УНИТА. Ранее на службу ФАПЛА поступили многие бойцы и командиры Армии национального освобождения Анголы (ЭЛНА), вооружённых сил движения ФНЛА. Общие сведения Верховным главнокомандующим по конституции является президент Анголы — с 2017 года эту должность занимает Жуан Лоренсу. Министром обороны Анголы с 2022 года является Жуан Эрнешту душ Сантуш. Генеральный штаб Вооружённых сил Анголы с 2018 года возглавляет Антониу Эгиду ди Соза Сантуш. Состав вооружённых сил Сухопутные войска Сухопутные войска Анголы делятся на пять военных округов – Луанда, Север, Центр, Восток, Юг. В их составе имеется 1-й армейский корпус, пять пехотных дивизий (со 2-й по 6-ю) и 101-я танковая бригада. Танковый парк включает от 200 до 400 средних основных танков Т-54/55, от 50 до 364 единиц Т-62, 22 относительно новых единиц Т-72, от 12 до 65 легких основных танков ПТ-76. На вооружении состоит от 200 до 427 единиц БРДМ-2, примерно 250 единиц БМП-1 и БМП-2, а также до 250 единиц БТР — 48 единиц южноафриканских «Касспир», 11 относительно советских БТР-80, от 60 до 430 единиц БТР-60ПБ, 31 единиц МТЛБ, до 50 чешских ОТ-62 и 9 несколько единиц ОТ-64. Артиллерия включает 28 САУ (12 2С1 (122 мм), 4 2С3 (152 мм), 12 2С7 (203 мм)), примерно 450 буксируемых орудий (до 273 Д-30 (122 мм), до 170 М-46 (130 мм), 4 Д-20 (152 мм)), более 700 минометов (от 250 до 460 82 мм), 500 (120 мм)), более 100 РСЗО (от 50 до 93 советских БМ-21, 58 чешских RM-70 (122 мм)). Имеется примерно 500 советских ПТРК «Малютка» (в т.ч. 10 самоходных на БРДМ-2) и до 40 самоходных ПТО СУ-100 времен Второй Мировой. В составе войсковой ПВО имеется до 7 дивизионов ЗРК «Куб», до 80 ЗРК малой дальности (до 29 ЗРК «Стрела-1», до 25 «Оса», до 25 «Стрела-10»), более 1 тыс. ПЗРК (до 1000 «Стрела-2», до 300 «Стрела-3», 150 «Игла-1»), до 90 ЗСУ (до 40 ЗСУ-57-2 (57 мм), до 49 ЗСУ-23-4 (23 мм)). Военно-воздушные силы Военно-морские силы См. также Полиция Анголы Министерство внутренних дел Анголы Служба разведки и государственной безопасности (Ангола) Народная армия освобождения Анголы Примечания Ссылки Официальная страница Министерства национальной обороны Анголы Архивная копия от 13 августа 2011 на Wayback Machine (порт.) Официальная страница Военно-морских сил Анголы (порт.)
Збройні сили Анголи

Збройні сили Анголи (порт. Forças Armadas Angolanas) — військові сили Анголи які успадкували Збройні сили за звільнення Анголи (FAPLA), після невдалих Бісесських угод з Національний союз за повну незалежність Анголи (УНІТА) у 1991 році. Як частину мирної угоди, сили обох армій мали бути роззброєні і потім об'єднані. Об'єднання не було реалізоване, оскільки УНІТА знов розпочала війну у 1992 році. Пізніше, наслідки для членів УНІТА у Луанді були важкими, оскільки ветерани FAPLA переслідували своїх колишніх опонентів у певних регіонах та доповідали про вігілантизм. ЗСА включають Генеральний штаб ЗС та три компоненти: сухопутні війська (Exército), військово-морські сили (Marinha de Guerra) та національні повітряні сили (National Air Force). За підсумками 2013 року загальна кількість персоналу становила близько 107,000. З 2010 року ЗСА очолює начальник Генерального штабу Джеральдо Сачіпенго Нунда, який звітує перед міністром національної оборони, в даний час Сальвіано де Хесус Секейра. Історія Загальні відомості Склад збройних сил Сухопутні війська Військово-морські сили Повітряні сили Примітки Посилання Див. також
Fort of Kikombo

The Little Fort of Kikombo is located in the town of Kikombo on the Atlantic coast of Angola, where Rio Kikombo reaches the ocean, in the province of Kwanza-sul. History It is placed in the small bay of Kikombo, in the South of the Province of Kwanza- Sul. The little fort of "Kikombo" is linked to the history of Netherlander domination and of Portuguese reconquest. There was founded the Help Squadron of the Governor Francisco Soto Mayor in 1645 and later in 1648, the squadron of Salvador Correia, who, from there he left for the restoration of Luanda and Angola. The little fort is also linked to the slaves traffic, so it played the role of the Deposit and the embarkment of slaves that were captured in the factories of the interior, serving as its protection against the attacks made by the natives, showing resistance to the occupation of Angolan territory and above all against the negroes (slaves) traffic. It was classified as National Monument by the Provincial Decret n. 21 on 12 January 1924. It is relatively in good order and it is a state property. The responsibility for its maintenance and preservation concerns the Ministry of Culture. World Heritage Status This site was added to the UNESCO World Heritage Tentative List on November 22, 1996 in the Cultural category. Notes References Little Fort of Kikombo - UNESCO World Heritage Centre
Форт Кікомбо

Маленький форт Кікомбо розташований у місті Кікомбо, на атлантичному узбережжі Анголи, де Ріо-Кікомбо впадає в океан, у провінції Кванза-сул. Історія Він розташований у невеликій бухті Кікомбо, на півдні провінції Кванза-Сул. Маленький форт Кікомбо пов'язаний з історією Нідерландів і португальської реконкісти. У 1645 році був заснований ескадрон допомоги губернатора Франсіско Сото-Майора, а пізніше, в 1648 році, ескадрон Сальвадора Коррейя, який звідти вирушив для відновлення Луанди та Анголи. Маленький форт також пов'язаний із торгівлею рабами, тому він відігравав роль вкладу та посадки рабів, які були захоплені на факторіях у внутрішніх районах, слугуючи захистом від нападів місцевих жителів, виявляючи опір окупації території Анголи і, перш за все, проти торгівлі неграми (рабами). Він був визначений як національна пам'ятка згідно з провінційним указом n. 21 від 12 січня 1924 р. Перебуває у відносно доброму стані, є державною власністю. Відповідальність за його утримання та збереження несе Міністерство культури. Статус Світової спадщини 22 листопада 1996 року це місце було додано до Попереднього списку Світової спадщини ЮНЕСКО в категорії «Культура». Примітки Список літератури Little Fort of Kikombo — UNESCO World Heritage Centre
Fortress of Kambambe

The Fortress of Kambambe (or Cambambe; Portuguese: Fortaleza de Cambambe) is a historic stronghold built by the Portuguese Empire on the east bank of the Cuanza River in Cambambe, Province of Cuanza Norte Province, Angola. History The governor of Angola Manuel Cerveira Pereira marched with his forces towards Cambambe and on 10 August 1603 fought the soba or tribal lord Cafuxe, who was defeated. Continuing his march, Pereira built a fort in Cambambe and forced soba Cambambe to submit. The current fort was constructed in 1691 by governor João de Lencastre as a point of support to the conquest and penetration of Angolan territory through the Cuanza River. The date of construction was 1691 according to the pediment over the entrance door. Its plan was square with bastions on the edges, and furnished with bronze and iron artillery. It was built by the first falls on the river Cuanza. Besides enforcing the armed presence of Portugal, the fortress was used for the storage of prisoners and goods awaiting shipment to the Americas. Cambambe was an important center for illegal activity and the slave trade. The Fortress of Kambambe was classified as National Monument by Provincial Decree Number 67, dated May 30, 1925. Later it fell into ruins and is a state property. The Angola Ministry of Culture currently has responsibility for its maintenance and preservation Design The Fortress of Kambambe was built in the shape of a square with bastions at the four corners and an emblazoned entranceway along baroque lines, according to the model of 17th century military art. The pediment of the entrance gate is marked with the date 1691 and topped by a coat of arms. Originally it was protected by artillery pieces of bronze and iron. World Heritage Status The Fortress of Kambambe was added to the UNESCO World Heritage Site Tentative List on November 22, 1996 in the Cultural category. See also History of Angola Portuguese Angola Angolan Wars References Images Fortress: Kambambe, Cambambe, Kwanza, Angola.
Fortaleza de Cambambe

A Fortaleza de Cambambe (Kambambe) localiza-se no município de Cambambe, na província de Cuanza-Norte, em Angola. História Esta fortificação foi erguida por forças Portuguesas em 1604, no contexto da penetração e conquista do interior do território angolano pela via do rio Cuanza, o maior do país, assegurando a defesa do presídio (estabelecimento de colonização militar) então fundado. A ocupação da região das serras de Cambambe custou muito aos Portugueses, em virtude da resistência oferecida pelos nativos à conquista estrangeira. Além de materializar a presença militar Portuguesa, o presídio constituiu-se num activo entreposto de mercadorias e de escravos capturados na região, aguardando pelo seu transporte para o continente Americano. Até meados do século XIX o presídio e a sua guarnição foram governados por um Capitão-mor. As ruínas de Cambambe foram classificadas como Monumento Nacional pelo Decreto Provincial n° 67, de 30 de Maio de 1925. Actualmente encontra-se em ruínas, no entanto em 2016 foram realizadas obras de preservação e do património histórico, arqueológico e cultural, por parte do Ministério da Cultura. Características O forte apresentava planta no formato de um quadrado, com baluartes pentagonais nos vértices, em estilo Vauban. Em seu terrapleno erguiam-se as edificações de serviço: Casa do Comando, Quartéis da Tropa e armazéns. Ver também Império português Guerras Angolanas Ligações externas (em inglês) Fortress of Kambambe - UNESCO World Heritage Centre Antiga fotografia da Fortaleza de Cambambe. Antiga fotografia da Fortaleza de Cambambe: detalhe do Portão de Armas.
Фортеця Камбамбе

Фортеця Камбамбе (Kambambe, або Cambambe) — історична фортеця, побудована португальськими колонізаторами на східному березі річки Кванза в Камбамбе у провінції Північна Кванза, Ангола. Історія Фортеця Камбамбе була побудована в 1604 р. губернатором Жоао де Ленкастре як пункт підтримки завоювання та проникнення на ангольську територію через річку Кванза. Дата побудови — 1604, або, згідно з фронтоном над вхідними дверима — 1691. Окупація Камбамбе була дуже дорогою для Португалії через опір, який місцеве населення чинило іноземній владі. Окрім збройної присутності Португалії, фортеця використовувалася для зберігання в'язнів та товарів, які очікували відправки в Америку. Камбамбе був важливим центром нелегальної діяльності та торгівлі рабами. Звідси португальці організовували напади на довколишні села з метою захоплення рабів. Фортеця Камбамбе була віднесена до національної пам'ятки провінційним указом № 67 від 30 травня 1925 року. Пізніше вона почала руйнуватися і зараз є державною власністю. На даний момент Міністерство культури Анголи несе відповідальність за її підтримання та збереження Структура Фортеця Кабамбе була побудована у формі квадрата з бастіонами в чотирьох кутах та входом по лініях бароко, за зразком військового мистецтва 17 століття. Фронтон вхідних воріт позначений датою 1691 р. і увінчаний гербом. Раніше його захищали гармати з бронзи та заліза. Статус всесвітньої спадщини 22 листопада 1996 року фортеця Кабамбе була внесена до попереднього списку об'єктів всесвітньої спадщини ЮНЕСКО в категорії «Культура». Примітки Зображення Фортеця: Кабамбе, Кабамбе, Кванза, Ангола .
Festung von Muxima

Die Festung von Muxima ist eine Festungsanlage, die 1599 von Portugiesen in Angola angelegt wurde. Geschichte Die Festung in Muxima war Teil einer Reihe von portugiesischen Festungsanlagen entlang der angolanischen Küste, die rund um das Jahr 1600 errichtet wurden, wie beispielsweise in Massangano 1583 und Cambambe 1604. Ein entscheidender Faktor für die Errichtung der Festung war die Lage am Fluss Cuanza, der Zugang zum Landesinneren ermöglichte. Die Festung von Muxima wurde als Basis für portugiesische Truppen genutzt, die beispielsweise zu Raubzügen ins Landesinnere aufbrachen. Auch im Sklavenhandel kam Muxima zu Bedeutung, da die Portugiesen immer mehr angolanische Menschen versklavten und sie über Muxima in die Neue Welt verschifft wurden. Auch der Handel mit Elfenbein war ein wichtiger Wirtschaftszweig in Maxima. Am 12. Januar 1924 wurde die Festung als portugiesisches Nationaldenkmal (Monumento Nacional) klassifiziert. Seit 2003 wird es in der portugiesischen Denkmalliste SIPA unter der Nummer 20043 geführt. Heute Der Zustand der Festung wird als schlecht beschrieben. Die Anlage ist Eigentum des angolanischen Staates und wird vom Kulturministerium in Stand gehalten. Seit 1996 befindet sich die Festung von Muxima auf der Tentativliste Angolas, wurde also für die Aufnahme auf die Liste des UNESCO-Welterbes vorgeschlagen. Siehe auch Welterbe in Angola Einzelnachweise