NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Namib

El Namib és la zona desèrtica que s'estén al llarg de la costa de Namíbia, entre el riu Orange, que marca la frontera amb la República de Sud-àfrica, al sud, i el riu Kunene, que marca la frontera amb Angola, al nord.Està inscrit a la llista del Patrimoni de la Humanitat de la UNESCO des del 2013. Té una longitud d'uns 1.600 km, una amplada que varia entre 80 i 200 km i una extensió propera als 80.000 quilòmetres quadrats. El seu nom, Namib, significa "enorme" en llengua nama. Alguns geògrafs consideren que el biòtop o l'ecoregió pròpiament dita (tal com està definida pel Fons Mundial per la Natura WWF) s'estén entre el riu Uniab al nord i la població de Lüderitz al sud. Al desert al nord del Namib i que s'estén des del nord del riu Uniab s'anomena desert de Kaoko i s'endinsa a Angola. Al sud el desert que s'estén al sud de Lüderitz s'anomena Karoo (Karoo suculent i Karoo nama) i s'endinsa notablement a Sud-àfrica. La porció més septentrional del Namib, que s'estén a 450 quilòmetres de la frontera entre Angola i Namíbia, es coneix com a desert de Moçâmedes, mentre que la seva part sud s'apropa al veí desert del Kalahari. Des de la costa atlàntica cap a l'est, el Namib ascendeix gradualment a l'elevació i arriba fins als 200 quilòmetres de l'interior fins als peus de la Gran Escarpa. La precipitació anual oscil·la entre els 2 mil·límetres a les regions més àrides i els 200 mil·límetres en l'escarpa, fent del Namib l'únic desert veritable del sud d'Àfrica. Referències
Namibská poušť

Namibská poušť je rozlehlá poušť v jihozápadní Africe. Jméno „Namib“ znamená v místním jazyce „nesmírný“ nebo „velká prázdnota“ a zakládá se na pravdě, neboť poušť zabírá plochu 50 000 km² a rozprostírá se v délce 1 686 km podél Atlantského oceánu na pobřeží státu Namibie (který dostal podle pouště své jméno). Její šířka (od západu na východ) se pohybuje od 50 do 160 km. Částí zasahuje také do jihozápadní oblasti Angoly. Řeka Kuiseb rozděluje poušť na dvě přibližně stejné části, zatímco pro severní část jsou typické skalnaté útesy, propasti a štěrková pole, pro jižní je charakteristický písek. Bližší popis Území je považováno za nejstarší poušť na světě, protože zde suché podmínky panují již nejméně 80 milionů let. Její extrémní suchost je způsobena tlakovou níží mrazivého vzduchu, která se stáčí podél pobřeží. Tato tlaková níže je vyvolávána Benguelským proudem lemujícím západní pobřeží Afriky od mysu Dobré naděje až po Guinejský záliv. Každoročně zde spadne pouhých 10 mm dešťů. Následkem toho je poušť téměř celá vyprahlá. I když je poušť převážně neosídlená a nedostupná, jsou zde sezónní osídlení v místě zvaném Sesriem. To leží nedaleko skupiny písečných dun, které jsou vysoké až 340 metrů a jsou tak nejvyšší na světě. Dostat se sem dá nejlépe lehkým letadlem z Windhoeku (hlavního města Namibie, vzdáleného asi 500 km od středu pouště), Swakopmundu a Walvis Bay nebo sítí nezpevněných cest. Interakce mezi vodou nasyceným větrem z moře a suchým vzduchem z pouště vytváří u pobřeží mlhu a silné proudy, které způsobují, že námořníci ztratí cestu. U Pobřeží koster je oblast proslulá vraky lodí, které ztroskotaly kvůli této mlze. Některé z těchto vraků leží na pevnině až 50 metrů od pobřežní linie v důsledku pozvolného postupu pouště na západ. Nachází se zde mnoho neobvyklých druhů rostlin a zvířat, které se vyskytují jen zde. Nejznámějším příkladem endemitů je rostlina welwitschie podivná, která se může dožít až 500 let. Dalšími příklady jsou ještěři a hmyz, kteří zdánlivě tančí, což je způsobeno pískem příliš horkým pro jejich nohy. Proto soustavně nadzvedávají jednu a druhou nohu, aby je ochladili. Namibská poušť je důležitou lokací pro těžbu wolframu, soli a diamantů. Na jihu pouště se proto rozprostírá uzavřená oblast, která je vyhrazena pro těžbu diamantů. Světové dědictví UNESCO Velká část pouště je chráněná v některém z namibijských národních parků (např. Národní park Iona). V roce 2013 bylo celkem 30 777 km² pouštní krajiny zařazeno mezi světové přírodní dědictví UNESCO. Fotogalerie Namibská poušť ve filmu Poušť Namib – boj o přežití – německý dokumentární film z roku 2009. Odkazy Reference Literatura National Geographic, Leden 1992, str. 54-85. Související články TransNamib Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Namib na Wikimedia Commons UNESCO:Namib Sand Sea (anglicky)
Namibørkenen

Namibørkenen er en stor ørken i det sydvestlige hjørne af Namibia. Ørkenen dækker et område på omkring 50.000 km² (dvs. lidt større end Danmark). Den regnes for verdens ældste ørken med en alder på mindst 80 millioner år. Namibørkenen rummer store klitter på op til 340 meters højde. De er dermed de højeste klitter i verden. Mod vest møder Namibørkenen Atlanterhavet. Se også Kalahari-ørkenen
Namib-sivatag

A Namib-sivatag Dél-Afrika nyugati, Atlanti-óceáni partvidékén elterülő sivatag, amely 1600 km hosszan húzódik észak–déli irányban, kelet–nyugati szélessége 50–160 km. Namíbia teljes nyugati és Angola délnyugati részének tengerpartja mentén húzódik végig. Területe mintegy 80 900 km2, azaz majdnem egy magyarországnyi. Kialakulása A Föld legősibb pusztasága. Kialakulásának oka a partok előtt áramló hideg Benguela-áramlat. Ez a tengeráramlat gyakorlatilag nem párolog, és magával ragadja a tenger felől a szárazföld irányába áramló nedvességet, így kiszárítja a partvidéket. A Namib-sivatag az Atacama-sivatag mellett Földünk legszárazabb sivataga. Jellegzetességei A Namib-sivatag nagy kiterjedésű, rendkívül száraz vidék. A belső, parti rész igazi homoksivatag, ahol a szél gyakran óriási, több száz méter magas homokdűnéket alkot. Namíbiában vannak a világ legnagyobb, több mint 300 m magas homokdűnéi. A külső, keleti rész homokkal borított hegyvidék, kősivatag. Míg az előbbi rész uralkodó színe a sárga, a külső rész színe vidékenként eltérő színű lehet, függően az alapkőzet anyagától. Az évi átlagos csapadék 50 mm körül mozog, de vannak térségei, ahol a megfigyelések alapján még soha nem esett eső. Két időszakos folyó tör magának utat mély kanyonokban az Atlanti-óceánig: a Swakop és a Kuiseb. Élővilág A Namib-sivatagban kevés a növényzet, csak a folyóvölgyekben és a sivatag peremvidékein élnek meg szárazságtűrő növények. A sivatag peremvidékén fordul elő egy egyedülállóan víztakarékos pozsgás növény, a velvícsia (Welwitschia mirabilis). Ez a lassan növő, de tekintélyes méretet elérő növény igen hosszú életű, egyes példányai 2000 évesnél idősebbek. Rovarok, gyíkok, kígyók is előfordulnak, vándorlás közben a szárazságtűrő oryx-antilopok is megfordulnak itt. A kisebb élőlények a nap melege és a ragadozók elől rendszerint a homokba rejtőzve keresnek védelmet. A struccok a 48 fokos meleget is kibírják, vízigényük kevés, amit füvek és más növények elfogyasztásából fedeznek. A cserjés, fás területen sivatagi elefántok élnek. A sivatagi oroszlán csak itt fordul elő. A tengerparti sávban oroszlánfóka kolónia él, ahol a panyókás sakálok táplálkoznak a gyenge vagy elhullott példányokból. Ismertebb helyek Kolmanskop Galéria Források Sándor József: Homokhegyek és halott katlanok, a Namib-sivatag, A Földgömb: a Magyar Földrajzi Társaság folyóirata, 2010. (12. évf.) 3. sz. 12-17. old. Lerner János: Homokdűnék a Namib-sivatagban, Élet és tudomány, 1999. (54. évf.) 2. sz. 62-hátlap. old. Éden: Az érintetlen bolygó - BBC dokumentumfilm További információk
Namibwoestijn

De Namibwoestijn of kortweg Namib is een woestijn langs de kust van Namibië. De circa 150 kilometer brede woestijn strekt zich uit langs de Atlantische kust over een lengte van ca. 2000 kilometer. In het noorden loopt de Namib circa 200 km door tot Moçâmedes (Namibe) in Angola en in het zuiden tot de Olifantsrivier in het Zuid-Afrikaanse Namakwaland. Een deel van de Namib is opgenomen in het Namib-Naukluft National Park, dat het grootste wildpark van Afrika is. Wat verder van de kust bevinden zich daarin de Sossusvlei, een schilderachtige vallei waar heel soms water in staat, en de naastgelegen Dodevlei. Samen vormen deze een van de grote toeristische trekpleisters van het land. Geografie en klimaat De Namib is verdeeld in drie noord-zuid lopende stroken. Langs de kust ligt een heel smalle zandzee, die vanaf 2013 als werelderfgoed beschouwd wordt. Deze kuststrook is koud en winderig, 10-16 °C. Er valt vrijwel geen regen, maar de vochtige mist die het hele jaar door aanwezig is, maakt plant- en dierleven mogelijk. Er komen zeevogels voor, veel flamingo's en pelikanen, en zuidelijk ook pinguïns. Verder leven er ook robben, jakhalzen en knaagdieren. De tweede woestijnstrook bezet de rest van de westelijke helft en bestaat grotendeels uit dorre woestenij. In de duinen komen daar insecten en reptielen voor. De derde en meest oostelijke strook, de Binnenste Namib, bestaat overwegend uit steppen en duinen met een rijke flora van bosjes, grassen en langs de rivierbeddingen ook bomen. Hier leven ook grote zoogdieren en struisvogels. Het noordelijke deel van de Namib wordt de Kaokoveldwoestijn genoemd. Het zuidelijke deel gaat over in de Kalahari.
Namib

Pustynia Namib położona jest głównie w Namibii, w południowo-zachodniej Afryce na wybrzeżu Atlantyku. Rozpoczyna się na terenie Angoli i rozciąga wzdłuż całego wybrzeża Namibii, tj. od ujścia rzeki Kunene na granicy z Angolą na północy po ujście rzeki Oranje na południu, na granicy z RPA. Namib w języku nama oznacza „olbrzymi”, a w innym tłumaczeniu „miejsce, gdzie nic nie ma”. Od tego słowa pochodzi nazwa Namibii. Długość: ok. 1300 km Szerokość: od 50 do 160 km Powierzchnia: ok. 130 tys. km² Przez jej teren przepływa rzeka Kuiseb, przez większą część roku wyschnięta. Dzieli ona Namib na dwie części. Część północna to skalista wyżyna, dochodząca na zachodzie do oceanu. Ten rejon nosi nazwę Wybrzeża Szkieletowego i jest chroniony jako park narodowy. Południowa część ma charakter piaszczystej równiny z przemieszczającymi się półksiężycowatymi, prostymi lub gwiaździstymi wydmami. Piasek w pobliżu wybrzeża jest żółty, zaś w głębi lądu przybiera odcień ciemnoczerwony. Łańcuchy wydm przebiegają w kierunkach północ-południe i osiągają wysokość do 200 m oraz długość 50 km. Najwyższe wydmy znajdują się w środkowej części pustyni koło Sossusvlei, mają one nawet ponad 300 m wysokości. W ciągu dnia temperatura piasku może osiągnąć ponad 80 stopni Celsjusza. Pustynię Namib uznaje się za najstarszą na świecie, ma ona ok. 80 mln lat. Wchodzi w skład Parku Narodowego Namib-Naukluft. Jest to jeden z najbardziej ubogich w opady terenów na świecie. Średnie rocznie opady wynoszą zaledwie 10–14 mm. Zwykle występują tylko raz na kilka lat i tylko przez kilka dni. Zimny antarktyczny Prąd Benguelski na Atlantyku ochładza powietrze nad oceanem, co powoduje powstawanie mgły. Dociera ona do pustyni Namib sięgając na sześćdziesiąt kilometrów w głąb lądu i niesie wilgoć, która pozwala przeżyć tutejszej faunie i florze. W Lüderitz eksploatuje się diamenty. Na pustyni znajduje się wiele unikalnych i endemicznych gatunków roślin i zwierząt. flora welwiczja przedziwna (Welwitschia mirabilis) – odkryta przez Friedricha Welwitscha w 1859 roku, Kokerboom, inaczej drzewo kołczanowe (Aloe dichotoma) – sukulent osiągający wysokość 7 metrów. fauna złotokret (Chrysochloris aurea) – odkryty dopiero w latach 60. XX wieku, oryks południowy (Oryx gazella) – doskonale przystosowany do pustynnych warunków. Długo wytrzymują bez wody, pocą się, dopiero gdy ciało osiągnie temperaturę 45 stopni Celsjusza. Przypisy
Deserto do Namibe

O deserto do Namibe é um vasto deserto da África Meridional. Estende-se do sul de Angola ao norte da África do Sul, seguindo o traçado da costa marítima em paralelo ao Oceano Atlântico, junto ao deserto de Caoco. A palavra namib vem da língua nama, uma das línguas coissãs, e significa «lugar vasto e desolado». O Namibe tem mais de 55 milhões de anos, sendo o deserto mais antigo do mundo. O deserto do Namibe é considerado ideal para praticar desportos radicais. Características Muito quente com altas temperaturas, durante o dia chega a uma temperatura de 60 graus celsius, e à noite varia entre 10 a 15 abaixo de zero. Formado por inúmeras dunas, encostas e planícies, permeada de lagos intermitentes e vales, que pela ação do vento está em constante transformação e mudança. Sua área ultrapassa 30 mil km² e integralmente faz parte do Parque Nacional Namib–Naukluft, na Namíbia, e se constitui na maior reserva de caça em África. Entre as plantas existentes no sítio sobressai a Welwitschia mirabilis, que pode viver mais de cem anos, e cujas folhas absorvem a umidade do ar, bem como o aloé-aljava, que pode chegar a quatrocentos anos. Já entre os animais, destacam-se a víbora-do-deserto, o elefante-africano, o inseparável-de-faces-rosadas, o órix, bem como algumas espécies de lagartos, entre outros animais que conseguem sobreviver no clima inóspito da região. Unesco Em 2013, o Comitê do Património Mundial em sua trigésima sétima sessão homologou a inscrição, declarando e incluindo o «Mar de Areia da Namíbia» na Lista do Património Mundial na Namíbia – região África. A justificativa de tal inclusão foi por este ser um ambiente único, singular, com centenas de espécies de invertebrados, répteis e mamíferos, quase todos endêmicos da região, que se adaptaram a uma variedade de micro-hábitats e nichos ecológicos que variam constantemente. Referências Ligações externas Unesco–WHC - Galeria de Fotos. Unesco–WHC - Mapa - Google Maps (NASA). Unesco–WHC - Documentação - ('em inglês') ; ('em francês').
Deșertul Namib

Deșertul Namib este un deșert în sud - vestul Africii, întinzându-se de-a lungul coastei Oceanului Atlantic a Namibiei și Angolei pe 1.200 km, având zone cu dune înalte până la 150m .Acesta este situat în regiunea aridă din sudul Africii. Nume Numele său în limba indigenilor inseamnă "locul ce nu există". Numele Namib vine de la un zeu al furtunilor și trăznetelor, zeu pe care băștinașii îl considerau foarte puternic; prezența lui se făcea mult simțită tot anul, cunoscându-se faptul că în această zonă există atât vântul de sud-est care trimite curent rece către coastă și puțină umezeală, cât și numeroase uragane. Geografie Acest deșert este considerat cel mai bătrân deșert din lume, urme a unei clime călduroase și uscate putând fi observate încă cu peste 80 milioane ani în urmă. Suprafața acestuia este de peste 55.000 km2. Aici se află vestitul "Munte de Foc", renumit prin vestigiile unor străvechi documente de viață și de cultură boșimană. Este singura zonă etnografică în care boșimanii au creat așezări stabile, cătune de colibe construite din pietre suprapuse, având diametrul de 3 – 4 m și interiorul căptușit cu un strat gros de ierburi uscate. Clima Clima este uscată. Temperaturile pot depăși 50 °C ziua, însă noaptea pot scădea până la 0 °C. Faună și floră Caracteristic pentru deșertul Namib este welwitschia mirabilis, o plantă rară ciudată, a cărei rădăcină se înfige vertical până la 25 m pentru a obține apă din straturile impermeabile adânci. Tulpina subterană este groasă de circa 130 cm, iar la suprafața solului prezintă un crater de frunze stelate de 1 – 3 m lungime, care se târăsc pe jos ca niște panglici deșirate. Lumea vegetala din Deșerul Namib cuprinde și arborele tolba (Aloe), Europhobia, Accacia și altele. Exista un număr mare de insecte perfect adaptate la condițiile dure ale deșertului: insecte de tipul "gândacul care stă în cap", și pe care "diminețile cu ceața" îl prind la suprafață, încercând să-și facă un stoc de apă pe care să-l folosească în tot restul zilei. Multe alte vietăți și-au găsit un loc de supraviețuire chiar și în acest mediu foarte ostil. Pe lângă "palierul de jos" al viețuitoarelor tipice deșertului, în Deșertul Namib pot fi întâlnite o mulțime de mamifere de la elefantul african până la girafă sau antilopa oryx (simbolul Namibiei), zebră de munte sau leul cu adaptări care trec în lumea fantasticului. Referințe Legături externe en Deșertul Namibiei ro Referat Deșertul Namib Swallowed by the desert: Eerie pictures from the ghost town that was abandoned to the sand 50 years ago, 31 March 2013, Becky Evans, Daily Mail - România liberă, 3 decembrie 2012 Arhivat în 6 aprilie 2013, la Wayback Machine.
Намиб

Пустиња Намиб је велика пустиња у југозападној Африци. Име „Намиб“ на нама језику значи „огромно“ и заиста пустиња заузима подручје од око 50.000 km²), пружајући се неких 1.600 km дуж Атлантског океана обалом Намибије (држава Намибија је добила име по пустињи). Од истока на запад њена ширина варира између 50-160 km. Ово подручје се сматра најстаријом пустињом на свету, која је овакве сушне и полу-сушне услове имала бар 80 милиона година. Њену неплодност изазива оштар суви ваздух кога расхлађује хладна Бенгуелска струја која тече дуж обале. Пустиња има мање од 10 mm кише годишње и готово је у потпуности неплодна. Иако је пустиња готово ненастањена и неприступачна, постоје повремена насеља у Sesriem-у, близу познатог Sossusvlei-а и велике групе пешчаних дина које су, са висином до 340 m, највише пешчане дине на свету. Приступ пустињи могућ је лаганим авионима из Виндхука, (главног града Намибије, око 480 km источно од центра пустиње), из Свакопмунда и Валвис Беја, на северном крају пустиње, или копном макадам путевима. Међусобно дејство влажног ваздуха с мора и сувог ваздуха из пустиње изазива огромне магле и јака струјања, која наводе морнаре да залутају. Заједно са Обалом скелета даље на север, Намиб је познат као место многих бродолома. Неки од потопљених бродова могу се наћи и по 50 m дубоко на обали, јер пустиња лагано клизи према мору, заузимајући лагано море. Велики број необичних врста биљака и животиња може се наћи само у овој пустињи. Намиб је важна локације за ископавања волфрама, соли и дијаманата. Литература National Geographic, January (1992). стр. 54-85. Спољашње везе
Namiböknen

Namiböknen (uttal: [na'miböknɛn]; av namaspråket, "ett tomt område") är en 50 000 kvadratkilometer stor öken längs Atlantkusten i sydvästra Afrika. Området står på Unescos världsarvslista. Öknen sträcker sig 1900 kilometer från staden Moçâmedes i Angola i norr, genom Namibia till Olifants River i Västra Kapprovinsen i Sydafrika i söder. Inåt land når den mellan 130 och 160 kilometer och kan ha upp till 380 meter höga sanddyner. I söder förenar den sig med Kalahariöknen. Temperaturen ligger på 10–25 grader Celsius och årsnederbörden är 15–100 millimeter. Fuktigheten från dimma är den främsta källan till vatten i området som bildar en unik miljö till vilken både däggdjur och reptiler har anpassat sig. Referenser Store norske leksikon/ Namibørkenen Encyclopædia Britannica Noter
Universidad Agostinho Neto

La Universidad Agostinho Neto (en portugués: Universidade Agostinho Neto) es una institución de educación superior pública de Angola con sede en el municipio de Talatona, considerada la universidad más grande e influyente del país.​ Su tradición universitaria se remonta a la época colonial. Sin embargo, fue después de la independencia del país que se consolidó como "universidad de Estado", o sea, la que debía formar la base intelectual de Angola, creando una red de facultades que abarque todo el territorio nacional.​ Es hoy referencia en la enseñanza superior angoleña, albergando, en su estructura orgánica, siete facultades, una escuela superior y dos institutos superiores. Tras una incisiva reforma llevada a cabo en 2008/2009, su área geográfica quedó limitada a las provincias de Luanda y Bengo. Desde entonces, la UAN comprende únicamente su sede, en Talatona, y facultades/polos ubicados en Luanda, Belas, Caxito y Viana. Las demás facultades ubicadas en otras provincias se agruparon en universidades regionales autónomas. Incluso después de la drástica reducción de su área geográfica, la UAN sigue siendo la universidad más grande de Angola.​ Véase también Cultura de Angola Educación superior Universidades Referencias
Université Agostinho-Neto

L'université Agostinho-Neto (en portugais : Universidade Agostinho Neto ou UAN) est une université publique angolaise située à Luanda, la capitale du pays. Historique Fondée en 1962 (décret n° 44530 du 21 août 1962), l'université porte, depuis 1985, le nom de Agostinho Neto, le premier président de la république populaire d'Angola. Personnalités liées à l'université Enseignants Maria do Carmo Medina (1925-2014), défenseuse des droits de l'homme angolaise d'origine portugaise, universitaire et juge Étudiants Albina Africano, homme politique angolais. Ana Dias Lourenço, femme politique angolaise Fernando da Piedade Dias dos Santos, homme politique angolais Maria Celestina Fernandes, auteure angolaise Rosária da Silva, auteure angolaise Liens externes (pt) Site officiel Notes et références (pt) Cet article est partiellement ou en totalité issu de l’article de Wikipédia en portugais intitulé « Universidade Agostinho Neto » (voir la liste des auteurs). Portail de l’Angola Portail des universités
Endiama

L'Empresa Nacional de Prospecção, Exploração, Lapidação e Comercialização de Diamantes de Angola (ENDIAMA E.P.) és l'empresa nacional de diamants de Angola i és el concessionari exclusiu dels drets minerals drets miners en el domini dels diamants. Endiama va produir 8.550.000 de quirats de diamants en 2010. Antonio Carlos Sumbula és el president de la corporació. L'empresa té la seu a l'Edificio Endiama a Luanda. El propietari del 100% de les accions de la societat és l'Estat angolès. Alhora és el principal propietari de la mina de diamants de Catoca, explotada per un consorci format per Endiama (32.8%), l'empresa russa ALROSA (32.8%), la xinesa LLI (18%), i la brasilera Odebrecht (16.4%). Catoca és el setè jaciment de diamants del món, i s'estimava unes reserves de 7 milions de quirats de diamants en 2014 amb uns beneficis una mica inferiors a $1 bilió. Participació Endiama participa en les següents empreses minaires: SMC - Sociedade Mineira de Catoca Luó - Sociedade Mineira do Camatchia-Camagico SDM - Sociedade de Desenvolvimento Mineiro (50 % amb Odebrecht) SML - Sociedade Mineira do Lucapa Chitotolo - Sociedade mineira Mina de diamants de Fucauma Mina de diamants de Luarica Chibongo Yetwene Referències Enllaços externs http://www.endiama.co.ao/default.php Arxivat 2016-12-19 a Wayback Machine.
Endiama

Endiama (Empresa Nacional de Diamantes de Angola E.P.) ist ein öffentliches und damit staatliches Unternehmen in Angola, zuständig für die Erforschung, Erkundung, Exploration, Verarbeitung und Vermarktung von denjenigen Rohdiamanten, die im Nordosten des südwestafrikanischen Landes, hauptsächlich in den Provinzen Lunda Norte und Lunda Sul geschürft werden. Sämtliche Aktivitäten im Abbau von und Handel mit Diamanten in Angola werden durch die Endiama gesteuert. Gegenwärtig beträgt die Diamantproduktion in Angola in der Gesamtsumme 9–10 Millionen Karat pro Jahr. Das entspricht Einnahmen aus dem Umsatz von Diamanten von rund einer Mrd. US-Dollar Endiama wurde im Jahr 1981 in Luanda, Angola gegründet und ist inzwischen zu einer Holding mit mehreren Tochtergesellschaften gewachsen. Der Hauptsitz ist in der Rua Major Kanhangulo in Luandas Innenstadt. Dort arbeiten rund 400 Mitarbeiter. Präsident des Verwaltungsrates ist António Carlos Sumbula. Im Jahr 2005 hat Endiama mit der China International Fund Limited ein Partnerschaftsabkommen abgeschlossen. Dazu wurde in Hongkong die Endiama China International Holding Limited gegründet. Das Unternehmen beschäftigt sich mit dem Schürfen, der Forschung, Produktion und Vermarktung von Industrie- sowie Schmuckdiamanten. Am 23. Januar 2011 wurde bekannt, dass Endiama mit der kalifornischen Mineralstar Mining und der angolanischen Sovinhos ein Partnerschaftsabkommen zur Exploration von Diamanten in der Region von Cangadala, in der Provinz Malanje geschlossen hat. Dem Unternehmen wird vorgeworfen, im Zusammenhang mit der Massenausweisung „illegaler“ Diamantenschürfer aus der Demokratischen Republik Kongo seit 2007 für Menschenrechtsverletzungen mit verantwortlich zu sein. Weblinks Website der Endiama E.P. (portugiesisch) Website der Mineralstar Mining (englisch) Einzelnachweise