NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Каса-де-ла-Валь

Каса-де-ла-Валь, или «Дом Долин» (каталанск. Casa de la Vall) — здание Генерального совета (парламента) Андорры в столице этого государства, Андорра-ла-Велья. Каса-де-ла-Валь с оборонительной башней была построена в 1580 году как фамильный дом аристократического семейства Бускветс. В 1702 году она была куплена предшественником современного Генерального совета Андорры, Советом земли (Consell de la Terra). Здание имеет три этажа. Оно построено из грубого камня. На двух его углах можно увидеть старинные голубятни, выполненные в виде башенок. В парке, разбитом перед парламентом, установлена скульптура Франческа Виладомата «Танец». На площади севернее здания можно увидеть памятник работы Эмили Арменгол (1993), посвящённый независимости Андорры. На первом этаже Каса-де-ла-Валь находится юридическая служба княжества и судебные палаты. На втором этаже — зал заседаний Генерального совета, капелла Сан-Эрменгол и Хранилище семи ключей — государственный архив, в котором хранятся ценнейшие документы по истории Андорры. Этот помещение может быть открыто или закрыто лишь при наличии семи ключей — по одному от каждого из приходов Андорры. На третьем этаже находится старинная кухня. Здесь готовили еду для членов совета, так как по законам княжества ранее они не имели права покидать здание вплоть до принятия окончательного решения по тому или другому рассматриваемому делу. Над главными воротами здания можно увидеть высеченные в камне гербы Андорры и дома Бускветс. Примечания Литература Diccionari Enciclopèdic d’Andorra, Àlvar Valls Oliva, Fundació Crèdit Andorrà, Andorra la Vella 2006, ISBN 978-99920-1-629-9 Дополнения сайт Генерального совета (каталанский/английский/французский/испанский языки)
Casa de la Vall

Casa de la Vall je zgodovinska hiša v Andorri la Vella, v Andori. Do leta 2011 je bila sedež Generalnega sveta Andore. Leži jugozahodno od Narodne knjižnice Andore. Je dediščinska nepremičnina, vpisana v seznam kulturne dediščine Andore. V njej je sedež andorskega parlamenta. Leta 1580 jo je kot dvorec in obrambni stolp zgradila družina Busquets. Od leta 1702 jo upravlja andorski parlament. Stavba ima dve nadstropji, tloris stavbe je pravokoten, v kotu pa stoji stolp. Pritličje je namenjeno izvajanju pravosodja s sodno dvorano. V prvem nadstropju, glavnem nadstropju družinske hiše, so sejna dvorana, kapela, posvečena sv. Ermengolu in »omara sedmih ključev«, v kateri so shranjeni zgodovinski dokumenti, kot sta Manual Digest in Politar Andorrà. Omara ima ključavnico za vsako od župnij Andore. V drugem nadstropju je bil do začetka 1990-ih Poštni muzej Andore, ki so ga razstavili, da bi zagotovili prostor za sestanke Tripartitne komisije (Comissió Tripartida), ki je bila leta 1993 zadolžena za pripravo ustave Andore. Na vratih vhoda v hišo je grb družine Busquets in grb Andore. V kotu stoji stolp v obliki golobnjaka, v njem pa je creu de terme (kamniti križ na stebru), ki je značilen za to regijo. V vrtovih stavbe je sodobna skulptura La Danse, ki jo je zasnoval Francesc Viladomat. Casa de la Vall je upodobljena na andorskem kovancu za 1 evro. Obnova Ko je bila nepremičnina v 1960-ih obnovljena, je bil dimnik Cal Ribot uporabljen kot model za obnovo dimnika Casa de la Vall. Druge spremembe med obnovo so vključevale odstranitev zunanjega ometa, dodajanje stolpa in spremembe strehe. Sklici Literatura Diccionari Enciclopèdic d'Andorra, Àlvar Valls Oliva, Fundació Crèdit Andorrà, Andorra la Vella 2006, ISBN 978-99920-1-629-9 Zunanje povezave
Sant Romà dels Vilars

Sant Romà dels Vilars és una capella preromànica en el lloc dels Vilars d'Engordany, a la parròquia andorrana d'Escaldes-Engordany, declarada Bé d'interès cultural. Es troba a 1.135 m d'altitud, al peu del pic de Padern. És una església rural i austera, de les més antigues d'Andorra. La planta d'una única nau rectangular amb un absis quadrangular a l'est separat de la nau per un arc triomfal que ocupa tota la llum. En el costat oest es va aprofitar el desnivell del terreny per construir un nou cos de dues plantes amb un pòrtic cobert i a sobre el cor. La porta quadrada s'obre a la façana sud. El sòl de la nau té un desnivell de 55 cm. Els murs són de blocs irregulars de pedra calcària i llicorella. La teulada a dos vessants cobreix també l'absis. Del mur oest sobresurt un campanar d'espadanya d'un sol ull amb coberta de mig punt bombada. En l'església parroquial de Sant Pere Màrtir d'Escaldes-Engordany es conserva un retaule provinent de Sant Romà dels Vilars. Referències Vegeu també Llista d'esglésies catòliques d'Andorra
Església de Sant Romà dels Vilars

Església de Sant Romà dels Vilars is a church located in Els Vilars, Escaldes-Engordany, Andorra. Constructed in the 10th century using pre-Romanesque architecture, the church is noted for its austere design and is one of the oldest churches in Andorra. Cèsar Martinell i Brunet conducted a restoration of the church in the 1950s. History Located in Els Vilars, Escaldes-Engordany, Andorra, the church of Sant Romà dels Vilars is one of the oldest churches in the country and is believed to have been constructed in the 10th century. It stands at an altitude of 1,861 metres. In 1957, Cèsar Martinell i Brunet was hired to conduct a restoration of Sant Romà dels Vilars and three other churches. Structure Pre-Romanesque architecture was used for Sant Romà dels Vilars. The Gran Enciclopèdia Catalana notes the building's austere design, lack of major details, bare walls, and simple construction. The nave is small and rectangular and has an apse on its eastern side. Sant Romà dels Vilars' design is similar to Sant Vicenç d'Enclar and Santa Coloma, but it does not have a triumphal arch. The nave is 9 m x 4.63 m in width and its walls are 64 cm thick. Llicorella and limestone held together by lime mortar were used to construct the building. The original door of the church was replaced by one that is 0.96 m x 2.20 m in size. In 2022, €8,254.44 were allocated for maintenance work on the slate roofing of thirteen churches, including Sant Romà dels Vilars. References Works cited "La Casa d'Areny-Plandolit s'afegeix a la col·lecció de maquetes del CAEE". Bondia. 1 February 2012. Archived from the original on 16 June 2025. "Martinell i els eterns entorns". Bondia. 9 February 2024. Archived from the original on 30 April 2025. "Patrimoni Cultural adjudica el cobriment de pissarra de tretze esglésies". Ara. 9 July 2022. Archived from the original on 16 June 2025. "Sant Romà dels Vilars (Escaldes-Engordany)". Gran Enciclopèdia Catalana. Archived from the original on 16 June 2025.
Iglesia de Sant Romà dels Vilars

La iglesia de Sant Romà dels Vilars es una capilla prerrománica del siglo X, situada en Els Vilars d'Engordany, en la parroquia andorrana de Las Escaldas-Engordany. Se encuentra a 1861 m s. n. m. de altitud, al pie del pico de Padern.​ Descripción Es una iglesia rural y austera, de las más antiguas de Andorra. La planta consta de una única nave rectangular con un ábside cuadrangular al este separado de la nave por un arco presbiteral. En el lado oeste se aprovechó el desnivel del terreno para construir un nuevo cuerpo de dos plantas con un pórtico cubierto y, encima, el coro. La puerta, cuadrada, se abre a la fachada sur. El suelo de la nave tiene un desnivel de 55 cm.​ Los muros son de bloques irregulares de piedra calcárea y pizarra. El tejado a dos vertientes cubre también el ábside. Del muro oeste sobresale un campanario de espadaña con un solo ojo y con cubierta de medio punto bombeada.​ En la iglesia parroquial de Sant Pere Màrtir se conserva un retablo proveniente de esta edificación religiosa.​ Referencias Bibliografía AA.VV. (1999). Alt Urgell. Andorra. "Sant Romà dels Vilars". Barcelona: Pòrtic. ISBN 84-7306-543-3. Enlaces externos Wikimedia Commons alberga una categoría multimedia sobre Iglesia de Sant Romà dels Vilars.
Église Saint-Romain d'Els Vilars

L'église Saint-Romain (catalan : església de Sant Romà) est une chapelle préromane du Xe siècle située dans le village de Els Vilars d'Engordany dans la paroisse de Escaldes-Engordany, en Andorre. Depuis 2003, cette église est protégée comme bien d'intérêt culturel de l'Andorre. Description L'église est située sur une terrasse du village d'Els Villars d'Engordany à 1 135 m, au pied du pic du Padern. C'est une église rurale et austère, l'une des plus anciennes d'Andorre qui appartenait au monastère Sant Serni de Tabérnolas. Elle se compose d'une nef rectangulaire avec une abside carrée à l'est séparée de la nef par un arc triomphal. Du côté ouest, le dénivelé du terrain a été utilisé pour construire un corps à deux étages : un hangar au-dessous avec un porche, le chœur de la nef au-dessus. La porte rectangulaire d'accès à la nef s'ouvre sur la façade sud. Le sol de la nef a un dénivelé de 55 cm. Les murs sont faits de blocs irréguliers de calcaire et d'ardoise. La nef et l'abside ont des toits à deux pans. Un clocher-tour se détache de la paroi ouest avec une seule ouverture. Un retable de cet édifice religieux est conservé dans l'église Saint-Pierre-Martyr. La célébration (aplec) y a lieu le dernier dimanche de septembre. Galerie de photographies Références Portail de l’Andorre Portail de l’architecture chrétienne Portail de la protection du patrimoine
Mare de Déu de Canòlic

La Mare de Déu de Canòlic (o, en grafia històrica, Canòlich) és un santuari marià i una talla de la parròquia andorrana de Sant Julià de Lòria on es venera la Mare de Déu de Canòlic. És un monument declarat Bé d'interès cultural. L'etimologia del topònim Canòlic no és gens clara. S'han fet algunes elucubracions, però certes grafies utilitzades a l'edat mitjana, com canolig, encara dificulten més trobar una explicació sobre l'origen del mot. En tot cas, és difícil que provingui del llatí canonicu, perquè no es té constància que la canònica de la Seu d'Urgell posseís res a l'indret. S'han fet altres propostes fantasioses que no tenen cap mena de suport toponomàstic. Actualment no es conserva cap estructura de l'antiga església romànica que degué existir en aquest lloc, tal com ho testimonia la pervivència d'una talla policromada de la Mare de Déu. Segons la tradició, aquesta figura fou trobada el 1223 per un pastor de Bixessarri gràcies a un colom blanc que el portava amb insistència cap a una petita balma, on ara s'aixeca el santuari de Canòlic. Aquesta imatge mariana és una talla policromada romànica, molt expressiva. El santuari actualment és un edifici de factura moderna que es va restaurar entre els anys 1973 i 1979. Exteriorment consta d'una nau rectangular i campanar d'espadanya. A l'interior presenta una volta de canó i un gran arc triomfa amb un retaule barroc dedicat a Santa Maria. Al voltant de l'església hi ha taules i barbacoes i a l'altre costat de la carretera un restaurant i hotel. La Mare de Déu de Canòlic és la patrona de la parròquia de Sant Julià de Lòria i es conserva a l'església parroquial de Sant Julià de Lòria. Els seus habitants pugen en gran nombre al santuari el darrer dissabte de maig quan se celebra l'aplec per a venerar la imatge. Aquesta Mare de Déu va ser coronada pel vaticà el 29 de maig de 1999. L'any abans, es va celebrar el 775è aniversari de la trobada de la verge (1223 –1998). Per arribar-hi, un cop passat Bixessarri, la carretera es bifurca, i vers el Santuari s'enfila per unes impressionants giragonses fins a arribar al santuari de Canòlic, situat a 1635 m d'altitud, als vessants de llevant de la Serra Plana. Davant el pont romànic d'Aixovall hi ha un petit oratori, a l'esquerra de la Valira, amb una imatge d'aquesta Mare de Déu i des d'on, antigament, els vianants que transitaven a peu dirigien la mirada per albirar el santuari de Canòlic, que justament és visible en una clariana del bosc només des d'aquest oratori. Referències Vegeu també Llista d'esglésies catòliques d'Andorra
Santuario de Canólich

El santuario de Canólich​​ (Mare de Déu de Canòlic en catalán)​ es un santuario mariano edificado donde se encontró la talla románica de Nuestra Señora de Canólich, situado en la parroquia andorrana de San Julián de Loria, donde se venera a la Virgen de Canòlic. La etimología del topónimo Canòlic no está nada clara. Se han hecho ciertas elucubraciones, pero ciertas grafías utilizadas en la Edad Media, como canolig, todavía dificultan más encontrar una explicación sobre el origen de la palabra. En todo caso, es difícil que provenga del latín canonicu, porque no se tiene constancia que la canónica de la Seo de Urgel tuviera posesiones en el lugar.​ Descripción Se accede, pasado Bixessarri, a través del collado de la Gallina, por unas impresionantes curvas hasta llegar al santuario de Canòlic, situado a 1635 m de altitud, en las vertientes de levante de la Sierra Plana. Delante del puente románico de Aixovall hay un pequeño oratorio, a la izquierda del Valira, con una imagen de esta virgen y desde donde, antiguamente, los peatones que transitaban a pie dirigían la mirada para divisar el santuario de Canòlic, que solo es visible desde un claro del bosque.​ En el presente no se conserva ninguna estructura de la antigua iglesia románica que debió de existir en el lugar, como lo testimonia la pervivencia de una talla policromada de la Virgen María. Según la tradición, esta figura fue encontrada el año 1223 por un pastor de Bixessarri gracias a una paloma blanca que lo llevaba con insistencia hacia una pequeña balma, donde ahora se levanta el santuario de Canólich. Esta imagen mariana es una talla policromada románica, muy expresiva.​ El santuario es un edificio de factura moderna, de principios del siglo XX, que se restauró entre los años 1973 y 1979. Exteriormente consta de una nave rectangular y campanario de espadaña. En el interior presenta una vuelta de cañón y un gran arco con un retablo barroco dedicado a Santa María. Alrededor de la iglesia hay mesas y barbacoas y al otro lado de la carretera un restaurante y hotel.​ Virgen de Canólich La Virgen de Canólich es la patrona de la parroquia de San Julián de Loria y se conserva en la iglesia parroquial de iglesia parroquial de San Julián y San Germán, de San Julián de Loria. Sus habitantes suben en gran número al santuario el último sábado de mayo cuando se celebra el encuentro para venerar la imagen. Esta Virgen María fue coronada por el vaticano en 1999. El año anterior, se celebró el 775 aniversario del encuentro de la virgen (1223 –1998).​ Referencias
Sanctuaire de la Mère-de-Dieu de Canòlich

Le sanctuaire de la Mère-de-Dieu (catalan : santuari de la Mare de Déu), ou simplement sanctuaire de Canòlich (catalan : santuari de Canòlic), est un sanctuaire catholique et une ancienne église romane, maintenant baroque située en Andorre. L'édifice est classé bien d'intérêt culturel et la fête qui s'y déroule tous les derniers samedis de mai est classée fête d'intérêt culturel par l'état andorran. Situation Le sanctuaire se trouve sur la route menant au col de Canòlic, à 1 550 m d'altitude et quelques centaines de mètres du sommet. Juste en face se trouve le parador de Canòlic. Elle est accessible par la route CS-600 qui joint le village de Bixessarri à l'Espagne. Vers l'Andorre, cette route secondaire mène à la Route générale d'Andorre 6 - CG-6. Histoire Si le plan provient du moyen Âge, le chœur date de 1680, la nef a été agrandie en 1879 la façade refaite en 1923, puis l'église est rénovée de 1973 à 1979. Le monument est classé bien d'intérêt culturel en juillet 2003 et la fête votive qui s'y déroule le dernier samedi du mois de mai est classée bien immatériel en mai 2010. Architecture L'édifice est de plan rectangulaire. Au sud-est se trouve la façade, percée en son centre d'une porte, d'une fenêtre de chaque côté et d'un oculus au-dessus de la porte. L'ensemble est surmonté d'un clocher ajouré. Culte Mare de Déu de Canòlic (Notre-Dame de Canòlic) est la sainte patronne de la paroisse de Sant Julià de Lòria. Une fête votive se déroule au sanctuaire chaque année, le dernier samedi du mois de mai. La sculpture romane de la Vierge de Canòlich est conservée dans l'église Sant Julià i Sant Germà de Lòria. Notes et références Voir aussi Bibliographie Julie Vivier et Sylvain Lapique (préf. Virginie Czerniak), Guide des Pyrénées romanes, Toulouse, Éditions Privat, 2011, 365 p. (ISBN 978-2-7089-6902-5) Articles connexes Liste des églises romanes d'Andorre Liens externes (ca) « Aplec de la Mare de Déu de Canòlic », sur www.govern.ad > Patrimoine culturel immobilier. (ca) « Santuari de la Mare de Déu de Canòlic », sur www.govern.ad > Patrimoine culturel immobilier. Ressource relative à la religion : GCatholic.org Portail de l’Andorre Portail des Pyrénées Portail de l’architecture chrétienne
Heiligdom van Canólich

Het Heiligdom van Canólich (Catalaans: Mare de Déu de Canòlic) is een aan Maria gewijde kerk. Het gebouw is gelegen in de bergen nabij de parochie van Sant Julià de Lòria in Andorra, en is geclassificeerd als cultureel erfgoed van Andorra. Beschrijving Het gebouw is gelegen op de hellingen van de Sierra Plana, op circa 1550 meter hoogte en een paar honderd meter van het hoogste punt van de pas. De plek is te bereiken door vanuit Aixovall de weg naar Bixessarri richting Spanje te nemen, en vandaar in zuidelijke richting via de collada de la Gallina, die in de Vuelta een aantal keren finishplaats is geweest. Voor de romaanse brug van Aixovall is er een klein oratorium links van de Valira, met een afbeelding van de maagd, vanwaar de voetgangers die voorbij kwamen het heiligdom konden zien, dat alleen zichtbaar is vanaf een open plek in het bos. De oude romaanse kerk die op de plaats moet hebben gestaan, dateerde uit de 13e eeuw. Hiervan zijn geen structuren bewaard gebleven. Het koor dateert uit 1680, het schip werd vergroot in 1879 en de gevel werd vernieuwd in 1923. Van 1973 tot 1979 werd de kerk gerenoveerd. De kerk is gebouwd op een plek waar volgens de overlevering in 1223 het beeld van Onze Lieve Vrouw van Canólich zou zijn gevonden door een herder uit Bixessarri. De voorgevel heeft in het midden de ingang, een raam aan elke kant en een oculus boven de deur. Boven de ingang staat een dakruiter met luidklok. Binnenin heeft het een tongewelf en een grote boog met een barok altaarstuk gewijd aan Maria. Maagd van Canólich De Maagd van Canólich is de patroonheilige van de parochie van Sant Julià de Lòria; het beeld uit 1223 wordt bewaard in de parochiekerk van San Julià y San Germà, in Sant Julià de Lòria. De inwoners gaan massaal naar het heiligdom op de laatste zaterdag van mei, wanneer de bijeenkomst wordt gehouden om het beeld te vereren. In 1998 werd de 775ste verjaardag van de bijeenkomst van de Maagd gevierd (1223-1998). Dit festival is geclassificeerd als een immaterieel erfgoed. Afbeeldingen
Naturland

Naturland (abans Naturlàndia, nou nom per intentar modernitzar el parc l'any 2021) és un parc temàtic multiactivitat altament deficitari situat a la muntanya de la Rabassa, a Sant Julià de Lòria, Andorra. Té el tobogan alpí més llarg del món, el Tobotronc. És una iniciativa inaugurada el 2008 pel comú de la parròquia amb la intenció de dinamitzar el Camp de Neu de la Rabassa, l'única estació d'esquí de fons del Principat. Fins a l'any 2007 les instal·lacions només s'utilitzaven durant la temporada d'esquí o bé com a camp de tir al plat. Anys després, després d'intentar reflotar el negoci, actualment es planteja el seu tancament ordenat el març de 2025 per tal de fer front a la seva inviabilitat econòmica, el mal ambient entre el personal, la manca d'inversions i la mala relació de l'equip directiu amb els cònsols. Naturland es divideix en dues cotes, la primera a una alçada de 1.600 metres i la segona a una de 2.060 metres. Disposa d'una granja escola i un amfiteatre per a 70 persones. També s'han produït accidents considerables amb ferits molt greus que han portat al desprestigi de la destinació. El 2018 una dona de Sabadell va resultar ferida molt greu en sortir volant del Tobotronc. Referències Vegeu també Estació de Grandvalira Estació de Vallnord Enllaços externs Web oficial
Naturland (Erlebnispark)

Naturland (früher Naturlàndia) ist ein Erlebnispark im Süden des Fürstentums Andorra. Er befindet sich in La Rabassa, einem Hochplateau auf knapp 2000 m Höhe in den Pyrenäen, das von einem ausgedehnten Waldgebiet umgeben ist. Knapp 3 km nördlich davon liegt die Kleinstadt Sant Julià de Lòria, die südlichste Gemeinde Andorras. Teil des Parks ist eine Allwetterrodelbahn namens Tobotronc. Im Winter wird das Gebiet zusätzlich für den Skilanglauf genutzt. Hier gibt es dann ein ausgedehntes Loipennetz, das mit rund 15 km Länge etwa ein Drittel der Langlaufloipen in Andorra repräsentiert. Die dazugehörige Skistation ist auch im Sommer bewirtschaftet. Weblinks Website Naturlandia (katalanisch, englisch, französisch, spanisch). Einzelnachweise
Refugi de Rialb

El refugi de Rialb o de Rialp és un refugi de muntanya de la Parròquia d'Andorra d'Ordino a 1.990 m d'altitud i a la capçalera de la vall de Rialb i al costat esquerre del riu del mateix nom. El camí surt de l'aparcament de la carretera de Sorteny, just al pont de Puntal, i tot seguint el riu Rialb es passa per la pleta de La Rabassa i per Font Freda fins a arribar al refugi en poc menys d'una hora de recorregut. Aquesta construcció fou inaugurada el 1981 i és propietat del Govern d'Andorra. Es tracta d'un refugi no guardat i és obert tot l'any, exceptuant la part destinada al vaquer. Té una capacitat de sis a deu persones i disposa de foc a terra, lliteres i taula. Referències
Refuge de Rialb

Le refuge de Rialb est un refuge d'Andorre situé dans la paroisse d'Ordino à une altitude de 1 987 ou 1 990 m. Randonnée Inauguré en 1981 et propriété du Govern d'Andorra, le refuge est non gardé et ouvert toute l'année. Il possède une capacité d'accueil de 6 personnes. Il s'agit d'une borda réhabilitée. Le refuge de Rialb est accessible depuis la route du parc naturel de Sorteny débutant peu après le village d'El Serrat. Le refuge est situé au bord du riu de Rialb. Il est possible depuis le refuge de franchir la frontière franco-andorrane par le port de Siguer ou encore le port de Banyell. Toponymie Le toponyme Rialb est d'origine latine, dérivant de rivus albus (« rivière blanche »). Références Voir aussi Articles connexes Riu de Rialb Liens externes Portail de l’Andorre Portail des Pyrénées Portail de la montagne Portail de la randonnée
Refuge de Prat Primer

Le refuge de Prat Primer est un refuge d'Andorre situé dans la paroisse d'Andorre-la-Vieille à une altitude de 2 235 m. Toponymie Prat désigne en catalan un « pré » et provient du latin pratum de même signification. Primer est fréquemment utilisé dans la toponymie andorrane pour différencier deux éléments de même nature (étangs, pâturages ...) mais situés à des altitudes différentes par exemple dans une vallée. Primer signifiant littéralement « premier » en catalan désigne alors l'élément le plus bas situé. Le terme provient du latin primarius de même signification. Randonnée Inauguré en 1981 et propriété du Govern d'Andorra, le refuge est ouvert toute l'année et possède une capacité de 6 couchages. Le refuge est accessible depuis La Comella ou depuis le refuge de Claror (par la Collada de Prat Primer). Le riu de Prat Primer coule à proximité du refuge. Le pic de les Ascaldes surplombe le refuge. Références Voir aussi Portail de l’Andorre Portail des Pyrénées Portail de la montagne Portail de la randonnée
Cabane de Siscaró

La cabane de Siscaró est un refuge d'Andorre situé dans la paroisse de Canillo à une altitude de 2 145 m. Randonnée Inauguré en 1981 et propriété du Govern d'Andorra, le refuge est non gardé et ouvert toute l'année. Il possède une capacité d'accueil de 10 personnes. Le refuge est situé dans la vallée d'Incles, à une vingtaine de minutes en marche des basses del Siscaró. Le pic de Siscaró (2 636 m) se trouve à environ 1,5 km à l'est. Toponymie Cabana désigne en catalan une « cabane » construite par les bergers dans les estives. Siscaró provient de sisca désignant le roseau commun. Ce terme est lui-même d'origine celtique, issu de sesca. Références Voir aussi Portail de l’Andorre Portail des Pyrénées Portail de la montagne Portail de la randonnée