NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Sint-Andreaskerk (Arinsal)

De Sint-Andreaskerk (Catalaans: església de Sant Andreu d'Arinsal) is een kerk in Arinsal in de Andorrese parochie La Massana. De kerk wordt soms abusievelijk Sint-Antoniuskerk genoemd. De Sint-Andreaskerk dateert uit de 17e eeuw en werd reeds verschillende malen verbouwd. Van 1963 tot 1964 werd ze gerestaureerd onder leiding van de Spaanse architect Cèsar Martinell i Brunet. In het gebouw bevindt zich een bijzonder 18e-eeuws schilderij dat Onze-Lieve-Vrouwe ter Sneeuw afbeeldt. Externe links (ca) (en) (es) (fr) Sint-Andreaskerk
Església de Sant Iscle i Santa Victòria (Andorra)

Església de Sant Iscle i Santa Victòria is a church located on Plaça del Poble in La Massana, Andorra. It is a heritage property registered in the Cultural Heritage of Andorra. It was built in the 17th century. The bell tower dates from the 19th century. Inside the church are several Baroque altarpieces, with the main altarpiece showing the Virgin of Angels and the two patron saints: Acisclus and Victoria. There are two wooden relic chests, a medieval candelabra, and the baptismal pyre, dating back to Romanesque times. References
Église Saint-Aciscle-et-Sainte-Victoire de La Massana

L'église Saint-Aciscle-et-Sainte-Victoire (catalan : església de Sant Iscle i Santa Victòria) est une église située dans le village et la paroisse de La Massana, en Andorre. Historique L'église paroissiale Sant Iscle i Santa Victòria se situe Plaça del Poble, sur une parvis dans le village de La Massana. L'église du XVIIe siècle a été bâtie sur un ancien temple médiéval. Son clocher date du début du XIXe siècle. Elle a été entièrement rénovée dans les années 1960. Depuis 2003, l'église est protégée comme bien d'intérêt culturel de l'Andorre. Description L'église est un édifice de plain-pied, assez large (23 x 17 mètres), avec deux chapelles latérales de part et d'autre et un chevet monumental rectangulaire, le tout couvert d'une voûte en berceau. Du côté nord, se détache la chapelle de Notre-Dame du Rosaire datant de 1677. La façade principale, orientée à l'ouest, présente un portail couvert surmonté d'un porche à pignon surmonté d'un oculus. Un clocher-tour de base carrée est situé dans l'angle nord-ouest. À l'intérieur se trouvent cinq retables baroques, datant des XVIIe et XVIIIe siècles : le retable majeur, dominé par l'image de la Vierge des Anges et celles des saints titulaires Aciscle et Victoire de Cordoue, et dans les chapelles, les retables de Notre-Dame du Mont-Carmel, de saint Isidore le Laboureur, de saint Antoine de Padoue et de Notre-Dame du Rosaire. Sont également conservés, deux reliquaires en bois, un candélabre en fer forgé d'époque médiévale, les fonts baptismaux, datant probablement de l'époque romane et un évier bénédictin pour stocker l'huile. Références Portail de l’Andorre Portail de l’architecture chrétienne Portail du catholicisme Portail de la protection du patrimoine
Sant Julià i Sant Germà de Lòria

Sant Julià i Sant Germà de Lòria és l'església parroquial de Sant Julià de Lòria declarada Bé d'interès cultural. D'origen romànic, conserva un campanar d'estil llombard. L'absis va ser modificat el segle xviii i la nau va ser enderrocada i reconstruïda el segle xx seguint l'estil de l'arquitectura de granit. El campanar és al nord de l'edifici. És de planta quadrada amb coberta a quatre vessants de lloses de llicorella. Els seus murs són de blocs de pedra de mides regulars units amb morter de calç. La torre és de tres pisos que sobresurten de la coberta, amb finestres geminades a cada pis i coronades per arcs de mig punt adovellats. Les finestres queden emmarcades a la part superior amb un fris de quatre arcuacions cegues. Les finestres del tercer pis van ser modificades per col·locar-hi les campanes. El segle xviii es va modificar la nau i l'absis que va passar a ser quadrangular. El 1940 es va enderrocar la nau per aixecar-ne una nova de planta rectangular amb una façana d'arquitectura de granit. El 1974 es va ampliar la nau eliminant el comunidor i el cementiri. Es va canviar l'eix d'orientació de forma que l'absis d'època barroca queda als peus i l'absis actual és la façana de granit del 1940 decorat amb vitralls de colors. A l'interior es conserven les talles romàniques de la Mare de Déu de Canòlic i de la Mare de Déu del Remei, una talla barroca del Crist de Gràcia i els retaules barrocs de Sant Julià i de la Immaculada. L'any 2012 s'hi va instal·lar una imatge de sant Josepmaria Escrivà de Balaguer, obra de l'escultora Rebeca Muñoz, en postura de resar davant l'antic retaule de l'església parroquial de Sant Julià. Això recorda que l'any 1937 va ser aquesta la primera església d'Andorra que va visitar el sant en el seu camí a través dels Pirineus cap al Principat d'Andorra, fugint de la persecució religiosa que hi havia a Madrid durant la Guerra Civil. Referències Vegeu també Llista d'esglésies catòliques d'Andorra
Església de Sant Julià i Sant Germà

Església de Sant Julià i Sant Germà is a church located in Sant Julià de Lòria, Andorra. Originally built using Romanesque architecture, renovations from the 17–20th centuries have added Baroque architecture. The Cultural Heritage of Andorra registered the church as an asset of cultural interest on 16 July 2003. History First mentioned in the 9th century, Església de Sant Julià i Sant Germà is located in Sant Julià de Lòria, Andorra, and is dedicated to Julia of Corsica and Germanus of Auxerre. The Cultural Heritage of Andorra listed the church as an asset of cultural interest on 16 July 2003. Structure Originally constructed using Romanesque architecture, renovations have added Baroque architecture to the church. The building is three stories tall and a frieze of blind arches is at the top. The bell tower on the north side of the church was constructed in the style of Lombard architecture in the 11th century and has been preserved. The nave was modified in the 17–18th centuries and was demolished and entirely replaced in 1939–1940. The façade was replaced in the 20th century. Modifications were made to the church occurred in 1974, in order to enlarge the nave and remove the cemetery. The apse was enlarged in the 17th century. A €600,000 renovation project, which decorated the apse with stain glass, were completed in 2019. Antoni Tramulles designed the main altarpiece in 1622. There are two Baroque altarpieces in the church. Art There is a 71 cm tall polychrome wood carving of Virgin of Los Remedios in the church. It has been poorly preserved and been repainted multiple times. A mosaic created by Marko Rupnik was added to the church in 2019. References Works cited News Noya, Brown (23 May 2019). "Sant Julià i Sant Germà passa d'església a monument en una obra colossal". Altaveu. Archived from the original on 30 April 2025. Web "Església de Sant Julià i Sant Germà de Lòria". Cultural Heritage of Andorra. Archived from the original on 9 May 2012. "Sant Julià i Sant Germà". Museus. Archived from the original on 30 April 2025. "Sant Julià i Sant Germà (Sant Julià de Lòria)". Gran Enciclopèdia Catalana. Archived from the original on 30 April 2025.
Sant Pere Màrtir (Escaldes)

L'església de Sant Pere Màrtir és una església catòlica romana que es troba a les Escaldes i Engordany, al Principat d'Andorra. És l'església parroquial de la localitat. Eclesiàsticament, depèn del bisbat d'Urgell És un edifici d'estil neoromànic que es va construir l'any 1956, substituint un edifici anterior, segons projecte de l'arquitecte Josep Danès. Es va completar l'any 1981 amb intervenció de l'arquitecte Jordi Bonet i Armengol. És un exponent representatiu de l'anomenada arquitectura de granit andorrana. L'altar major és presidit per un retaule barroc, del segle xvii, dedicat a la Immaculada. En una capella lateral s'hi conserva un retaule procedent de Sant Romà dels Vilars, del segle XVI Tanmateix sobresurt per les diverses obres d'art religiós contemporani que s'hi conserven, com ara les pintures murals de l'absis, obra de Núria Llimona (1980), els esgrafiats de la façana, obra de Sergi Mas, que fan referència a les Benaurances; una Pietat de Josep Viladomat (1961) o bé els vitralls, obra de Joan Vila Grau realitzats pel vidrier Granell (1981). Des de l'any 2003 figura inscrita al catàleg del patrimoni cultural andorrà com a bé d'interès cultural Referències
Església de Sant Pere Màrtir, Escaldes-Engordany

Església de Sant Pere Màrtir, Escaldes-Engordany is a church located in Escaldes–Engordany, Andorra, that was constructed from 1956 to 1981. It is a heritage property registered in the Cultural Heritage of Andorra. The funeral of Antoni Martí, former prime minister of Andorra, was conducted in this church. History Església de Sant Pere Màrtir, Escaldes-Engordany is located in Escaldes–Engordany, Andorra. The Cultural Heritage of Andorra listed the church as an asset of cultural interest on 16 July 2003. The church was host to the state funeral of Antoni Martí, the former prime minister of Andorra, on 8 November 2023. The funeral was presided by episcopal co-prince Joan Enric Vives i Sicília. Structure Conceived by Josep Danés, construction occurred between 1956 and 1981, using Romanesque Revival architecture. It uses a basilica plan with a central nave, two side aisles, a semicircular apse, and a square bell tower. The exterior uses Lombard Romanesque styling. The Baroque alter piece from a prior church dedicated to Peter of Verona is used in the building. The stained glass in the church was created by members of the Rigalt and Granell families in Barcelona. Episcopal co-prince Joan Martí i Alanis named the three bells in the church Maria, Anna, and Jacoba in 1981. An organ was added to the church in 1988. Art Núria Llimona created Romanesque murals for the church that depict 16 figures, who are mostly unidentified saints. A sculpture of the Pietà was created by Josep Viladomat. References Works cited "Església de Sant Pere Màrtir". Cultural Heritage of Andorra. Archived from the original on 9 May 2012. "Sant Pere Màrtir". Museus. Archived from the original on 30 April 2025.
Sant Miquel de Prats

Sant Miquel de Prats és una església romànica del lloc de Prats a la parròquia andorrana de Canillo. Està construïda en un terreny amb desnivell de forma que l'absis i part dels murs laterals queden mig soterrats, excepte la façana. Els materials són modestos amb l'aparença d'austeritat típica del romànic rural. Els murs, d'un metre de gruix, són format per pedres de llicorella irregulars. La planta és rectangular amb un absis semicircular sense finestres. La porta d'entrada és a la façana principal i s'hi accedeix per una escala de pedra. La porta està emmarcada per dos arcs apuntalats. Sobre el mur de la façana hi ha un robust campanar d'espanyada de dos ulls coberts per arcs de pedra calcària. Referències Vegeu també Llista d'esglésies catòliques d'Andorra
Église Saint-Michel de Prats

L'église Saint-Michel (catalan : església de Sant Miquel) est une église romane construite dans le village de Prats (paroisse de Canillo), en Andorre. Histoire Elle a été construite entre le XIIe siècle et le XIIIe siècle. Elle est mentionnée pour la première fois dans un document en 1312. Une restauration a eu lieu dans les années 1980. L'édifice présente le statut de protection Bé d'interès cultural depuis juillet 2003. Architecture L'église est bâtie sur un terrain en pente dans un style architectural roman. La nef est de plan rectangulaire et possède des murs d'un mètre d'épaisseur. Une abside semi-circulaire fait saillie à l'est. La façade principale est orientée à l'ouest et présente une porte d'entrée encadrée d'un arc brisé ce qui est unique en Andorre. Cette façade est surmontée d'un clocher-mur comportant deux arcs en plein cintre. Références Annexes Article connexe Liste des églises romanes d'Andorre Liens externes Portail de l’Andorre Portail des Pyrénées Portail de l’architecture chrétienne
Sint-Michaelkerk (Prats)

De Sint-Michaelkerk (Prats) (Catalaans: església de Sant Miquel de Prats) is een kerk in het gehucht Prats; de kerk viel onder het kapittel van de parochie van Canillo in Andorra. Geschiedenis De kerk is gebouwd in de 12e en 13e eeuw. Ze wordt voor het eerst genoemd in een document uit 1312. In de jaren 1980 heeft een restauratie plaatsgevonden. Sinds juli 2003 heeft het gebouw de beschermde status Bé d'interès cultural. Architectuur De kerk is gebouwd in romaanse stijl, met een rechthoekig schip en een halfronde apsis. Door de helling van het terrein ligt een deel van de zijmuren en het grootste deel van de apsis ondergronds. Het dak is gemaakt van houten tegels en leistenen platen, dat van de apsis is hoger dan het dak van het schip. De muren hebben een dikte van een meter. Binnenin wordt het schip door twee bogen in twee gelijke delen verdeeld. De voorgevel met toegangsportaal is op het westen gericht. Het via een stenen trap te bereiken portaal wordt omkaderd door een spitsboog, wat uniek is voor Andorra. De gevel zet zich voort in een klokkengevel met twee rondbogen. Afbeeldingen Externe link
Église Saint-Pierre d'El Serrat

L'église Saint-Pierre (catalan : església de Sant Pere) est un édifice religieux catholique situé dans le village d'El Serrat (paroisse d'Ordino), en Andorre. Historique La construction a probablement eu lieu entre le XVIe siècle et le XVIIe siècle. La première mention à l'église date de 1619. Architecture Le style architectural dominant est le baroque. L'église possède un plan de base rectangulaire et sa façade principale est orientée vers le sud-est. Un retable baroque dédié à saint Pierre se trouve à l'intérieur de l'église, daté du XVIe siècle ou XVIIe siècle. Références (ca) « Església de Sant Pere del Serrat », sur www.cultura.ad (consulté le 14 mars 2018) Annexes Article connexe Liste des églises romanes d'Andorre Liens externes Portail de l’Andorre Portail des Pyrénées Portail de l’architecture chrétienne
Sant Pere del Tarter

Sant Pere del Tarter és una església que està situada en un trencall de la carretera general 3, entre les poblacions de Ransol i Soldeu, en la zona d'urbanitzacions del Tarter (parròquia de Canillo, principat d'Andorra). Aquest espai correspon a un antic poble, constituït per cases disperses conegut com a Prada Redó i l'església queda arran de l'antic camí ral que anava de Canillo a Soldeu. Va ser construïda al segle xvi el que és atestat en una autorització atorgada pel bisbe d'Urgell Joan Despés el 22 de març de 1527. En l'edifici hi ha gravada la data 1545 que probablement correspon a l'acabament de les obres. Va ser restaurada l'any 1966. Descripció Es tracta d'una església de planta rectangular amb un absis quadrat que no s'aprecia des de l'exterior. La coberta és de dos vessants, de fusta i llosa de pissarra, sobre entramat de fusta, excepte a l'absis, cobert per una volta de canó. Els murs estan construïts amb pedres irregulars d'origen local, de les quals només estan lleugerament treballades les dels angles. Les façanes laterals i posterior tenen el parament a la vista, mentre que la façana principal es conserva l'arrebossat de calç. Aquesta està orientada al nord-oest, de cara a l'antic camí, en ella s'obre l'única porta d'accés a l'edifici, situada en posició central i flanquejada per dues finestres. Totes tres obertures estan rematades per un arc rebaixat i emmarcades per un arrebossat lliscat de major qualitat que la resta. Una tercera finestra, quadrangular, s'obre a l'alçada del cor. Per sobre de la façana sobresurt el campanar que és d'espadanya senzilla amb arc de mig punt. Referències Bibliografia Gavín, Josep Maria. Inventari d'esglésies. Alt Urgell i Andorra. Barcelona: Arxiu Gavín, 1980. Bascompte Grau, Domènec; Castillo, Virginia; Fantova, Maria Antonia; Sirès, Montse; Vela, Sussana. Arxiu Comunal de Canillo. Andorra la Vella: Ministeri de Turisme i Cultura, 1999. ISBN 99920-0-226-3. Vegeu també Llista d'esglésies catòliques d'Andorra
Sant Pere del Tarter

Sant Pere del Tarter ist eine historische Kirche in der Urbanisation von Tarter in der Gemeinde Canillo, Fürstentum Andorra. Die Kirche wurde im 16. Jahrhundert erbaut. Die vom Bischof von Urgell, Joan Despés, erteilte Baugenehmigung stammt laut überlieferten Dokumenten vom 22. März 1527. Das Datum 1545 ist am Kirchengebäude eingraviert und entspricht wahrscheinlich der Fertigstellung der Arbeiten. Sant Pere del Tarter wurde 1966 restauriert und steht unter Denkmalschutz. Literatur Josep Maria Gavín: Inventari d'esglésies. Alt Urgell i Andorra. Barcelona: Arxiu Gavín, 1980. Domènec Bascompte Grau, Virginia Castillo, Maria Antonia Fantova, Montse Sirès und Sussana Vela: Arxiu Comunal de Canillo. Andorra la Vella: Ministeri de Turisme i Cultura, 1999. ISBN 99920-0-226-3. Einzelnachweise
Église Saint-Pierre d'El Tarter

L'église Saint-Pierre (catalan : església de Sant Pere) est une église de la paroisse de Canillo, située dans le village d'El Tarter en Andorre. C'est une église de plan rectangulaire, dont la façade principale est orientée au nord-ouest. Le toit est couvert d'ardoise. L'église a été construite au XVIe siècle. La construction a débuté en 1527 comme l'indique le permis de construire accordé par l'évêque d'Urgell Joan Despés, et a probablement été achevée avant 1545. L'église est protégée en tant que bé d'interès cultural depuis juillet 2003 et a bénéficié d'une restauration en 1966. Références (ca) Govern d'Andorra, « Església de Sant Pere del Tarter », sur www.cultura.ad Annexes Article connexe Liste des églises romanes d'Andorre Liens externes Portail de l’Andorre Portail des Pyrénées Portail de l’architecture chrétienne
Església de Santa Bàrbara d'Ordino

Església de Santa Bàrbara d'Ordino is a church located in Ordino Parish, Andorra. It is a heritage property registered in the Cultural Heritage of Andorra. It was built in the 17th century. History The church is a small rectangular church, built in the 17th century. It is in an isolated location at a crossroads, where the old royal road to Ordino ran. The church faces south-west. There are painted murals in the apse, and traces of rhomboidal geometric decorations in black on red on the north wall. The church underwent restoration between 1997 and 2003. The church has a small bell tower, which is gabled, and was rebuilt in 1998. References
Église Sainte-Barbe d'Ordino

L'église Sainte-Barbe (catalan : església de Santa Bàrbara) est une petite église située en bordure ouest du village d'Ordino, en Andorre. Description L'église qui date du XVIIe siècle est isolée à l'ouest du village d'Ordino en bordure de la rivière Valira del Nord et des champs de tabac. Elle se trouvait sur l'ancienne route royale d'Ordino, à l'entrée du village. Sainte Barbe (Santa Barbara), protectrice des militaires, symbolise la vie active . Il s'agit d'un petit bâtiment de plan rectangulaire avec une abside carrée. Le toit a deux pans est constitué de lattes de bois recouvertes d'ardoises et soutenus par un ferme de bois et un arc en plein cintre au centre de la nef. La façade principale est orientée sud-ouest et perpendiculaire au faîte. On y trouve la porte d'accès, avec un arc en plein cintre à voussoir, flanquée de deux fenêtres à linteau rectangulaire en bois et protection de barres de fer et un oculus sous le dièdre du pignon. Un petit clocher-mur à une baie est posé sur cette façade principale. Elle a été restaurée entre 1997 et 2003. Des restes de peintures murales ont été retrouvées lors de cette restauration. Depuis 2003, l'église est protégée comme bien d'intérêt culturel de l'Andorre. Galerie de photographies Références Portail de l’Andorre Portail de l’architecture chrétienne Portail de la protection du patrimoine
Santa Creu de Canillo

L'església de la Santa Creu de Canillo és una església històrica d'arquitectura popular religiosa de l'època barroca situada a la riba esquerra del Valira d'Orient, al seu pas per Canillo, en l'antic camí ral on comença el camí que porta a Prats. Està protegida com a bé d'interès cultural en la classificació de monument. Història L'església fou construïda a final del segle xvii i principi del segle xviii. La primera referència documental és de l'any 1712. En el retaule barroc figura la data 1739. L'any 2004 va ser objecte d'una restauració. L'església de la Santa Creu s'aixecà en un lloc significatiu, no exempt de simbolisme, a l'extrem del poble, a la intersecció de l'eix del camí vell de Prats amb l'eix del carrer Major presidit per l'església de Sant Serni de Canillo. Originàriament, fou un lloc de passatge obligat, era la confluència de dos espais ben diferenciats, un espai constituït pel poble de Canillo i un segon espai integrat pels prats i els camps de conreu en un context rural. Donava la benvinguda al poble i al mateix temps formalitzava la sortida de Canillo cap als altres nuclis habitats. L'evolució del nucli urbà del poble cap al marge esquerre del riu Valira d'Orient, i la construcció del pont de la Santa Creu, han modificat el paisatge de l'entorn originàriament rural, però manté la significació, els valors i el simbolisme històric. L'església, al marge del camí ral, constitueix un punt significatiu en la xarxa de camins. És un lloc de passatge, de pregària, d'aturada i aixopluc. Edifici És un edifici de dimensions reduïdes configurat per una planta i absis rectangular amb una única coberta a dues aigües, amb campanar d'espadanya i porxo a la façana principal. La nau, amb dos contraforts adossats, està orientada en el sentit nord-oest, sud-est i està aixecada amb pedres mitjanes i petites. Ofereix un acabat arrebossat de morter de calç que només s'ha conservat a la façana principal i parcialment a la lateral nord-est. Les cobertes de la nau, l'absis i el porxo són de bigues de fusta i estan cobertes amb lloses de pissarra. A la façana principal, la nord-oest, s'obre la porta de l'església amb un arc de mig punt flanquejada per dues finestres i protegida per un porxo. El seu interior presenta una nau emblanquinada, un paviment de lloses de pissarra i un absis emmarcat per un arc triomfal realitzat amb pedra tosca. L'absis està presidit un retaule dedicat a, és d'un sol pis amb un predomini del carrer central, on hi representada la crucifixió. La figura de Crist és exempta, i les de i Sant Joan Evangelista són en alt relleu. L'escena està emmarcada per columnes salomòniques daurades i decorades amb motius vegetals i animals. Hi destaquen les figures del sol i la lluna a banda i banda de la creu. Els carrers laterals estan constituïts per dues taules en alt relleu amb escenes de la passió: la flagelació de Crist, amb espines, Jesús camí del Calvari i Jesús a l'hort de les Oliveres. En el frontó del retaule hi ha representat Déu Pare amb la mà dreta en actitud de benedicció. Al peu de l'escena central figura una inscripció amb la data 1739. Referències Vegeu també Llista d'esglésies catòliques d'Andorra