Sevilla

Sevilla [seˈβiʎa] este capitala regiunii autonome Andaluzia și a provinciei Sevilla din Spania. Este al patrulea oraș ca mărime din Spania, după Madrid, Barcelona și Valencia, și al 31-lea oraș din UE cu o populație de aproape 689.434 de locuitori în orașul proporiu-zis și peste 1.535.379 în zona metropolitană în anul 2016. După o legendă, orașul a fost fondat de eroul grec Heracle. Locuitorii se numesc sevillanos. Geografie Localizare geografică Sevilla este situată în partea de sud-vest a peninsulei Iberice, pe malurile fluviului Guadalquivir, într-o câmpie largă și fertilă la 6 m deasupra nivelului mării. Guadalquivir este navigabil până la portul din Sevilla, iar estuarul la Sanlúcar de Barrameda este la depărtare de 80 km. Fluviul formează granița naturală pe partea sa stângă, iar în partea de est a țărmului se află centrul orașului; în partea opusă se află suburbia Triana⁠(d). Comunitățile din jur sunt (la nord) Santiponce, La Algaba, La Rinconada, (la est) Alcalá de Guadaíra, (în sud) Dos Hermanas și Gelves, pe cealaltă parte a râului, și (la vest) San Juan de Aznalfarache, Tomares și Camas. Clima Flora Temperaturile sunt tot timpul anului destul de ridicate și râul Guadalquivir are suficientă apă. Domină palmierul Phoenix, precum și numeroase parcuri de foaioase subtropicale și tropicale, precum arbori de cauciuc, magnolii, măslini și portocali amari. În plus, sunt numeroase flori subtropicale și tropicale, precum leandri, Bougainvillea⁠(d) și glycine. Geografia Orașul Sevilla se află în provincia omonimă din regiunea autonomă Andaluzia, în partea sudică a Peninsulei Iberice. Localitatea este așezată pe partea stângă a cursului inferior al Guadalquivirului, deși zonele Triana și Los Remedios se extind pe malul drept. Datorită acestui râu care permite navigația, Sevilla funcționează ca un important centru portuar fluvial. Împrejurimile Sevillei sunt caracterizate de o câmpie fertilă, zone rurale și terenuri mlăștinoase. Peisajul este completat de două unități de relief mai înalte: regiunea Aljarafe la vest, principalul pol de dezvoltare rezidențială al orașului, și zona Alcores, situată la est. Suprafața administrativă a orașului Sevilla însumează 141,42 km^2. Această unitate teritorială este cartografiată în cadrul Hărții Topografice Naționale la filele 984, 985 și 1002. Din punct de vedere geografic, Sevilla se învecinează la nord cu La Rinconada, La Algaba și Santiponce, în timp ce la est este limitrofă cu localitățile Carmona și Alcalá de Guadaíra. Partea sudică este mărginită de Dos Hermanas și Gelves, iar la vest se află San Juan de Aznalfarache, Tomares și Camas. Relief Așezarea ocupă o poziție centrală în bazinul depresionar și în câmpia aluvionară a Guadalquivirului. Din punct de vedere topografic, localitatea ocupă un teren de câmpie, cu o altitudine medie de 7 metri, caracterizat printr-o fragmentare minimă. Cea mai ridicată zonă a municipalității se află în partea de est, în localitatea Vereda, atingând o altitudine de doar 72 m peste nivelul mării.Deși Sevilla nu are ieșire directă la mare, cursul inferior al Guadalquivirului și canalul Alfonso XIII se află, pe teritoriul municipal, aproape la nivelul mării. În contrast, centrul istoric al orașului este situat la o altitudine de 11 metri. Hidrografie Municipiul Sevilla este secționat în partea de vest de artera hidrografică a Guadalquivirului, râu care drenează întregul teritoriu al provinciei omonime. Din punct de vedere geomorfologic, orașul ocupă o poziție centrală în valea Guadalquivirului, reprezentând una dintre cele trei subdiviziuni litologice ale bazinului. Amplasamentul corespunde unuia dintre ultimele meandre ale cursului de apă, situat amonte de zona mlăștinoasă ce precede vărsarea în mare. Cu o lungime de 657 km, Guadalquivir este cea mai importantă arteră hidrografică a Andaluziei și a cincea ca lungime din Peninsula Iberică. Fluviul este navigabil pe o distanță de aproximativ 90 km, de la vărsarea în Oceanul Atlantic (Sanlúcar de Barrameda) până la Sevilla, unde funcționează singurul port fluvial al Spaniei. Rețeaua hidrografică din zonele estică și sud-estică a municipiului este completată de trei cursuri fluviale adiționale, ce aparțin sistemului de afluenți ai malului stâng al fluviului principal. Cel mai reprezentativ dintre aceștia este râul Guadaíra. Acesta își are originile în Sierra de Pozo Amargo (Cádiz), traversează extremitatea sud-estică a teritoriului municipal și se unește cu Guadalquivir la aproximativ 20 km în aval de centrul Sevillei. Pârâurile Tagarete și Tamarguillo completează rețeaua hidrografică a orașului. Orașul este situat la jumătatea distanței cursului inferior al fluviului Guadalquivir. Această secțiune hidrografică măsoară aproximativ 180 km în total, fiind delimitată în amonte de municipiul Palma del Río și în aval de gura de vărsare, ambele puncte aflându-se la circa 90 km de Sevilla. Sectorul urban al fluviului Guadalquivir este caracterizat printr-un debit remarcabil, rezultat din colectarea tuturor afluenților importanți. Un rol esențial îl are râul Genil, principalul său afluent, a cărui confluență are loc în localitatea Palma del Río, amonte de Sevilla. Debitul fluviului Guadalquivir crește spectaculos pe parcursul său, ajungând la o medie de 197,6 m³/s în stația de măsurare din Sevilla. Această valoare este considerabil mai mare față de cea înregistrată în cursul mediu (52,4 m³/s la Marmolejo) sau în cursul superior, unde, la ieșirea din lacul de acumulare Puente de la Cerrada, debitul este de doar 15 m³/s. Guadalquivirul prezintă un regim hidrologic pluvial, caracterizat prin variații sezoniere pronunțate ale volumului de apă, direct dependente de regimul precipitațiilor. Varianta 2 (Mai tehnică / Academică): Variabilitatea regimului hidrologic se manifestă prin extreme remarcabile: debite de etiaj sub 10 m³/s și viituri majore. Statistic, inundațiile de 5000 m³/s au o perioadă de recurență de 5 ani, în timp ce evenimentele catastrofale de 9000 m³/s sunt estimate la un interval de 100 de ani. Amploarea fluctuațiilor a fost diminuată considerabil în prezent, datorită sistemelor de management și reglementare hidrologică la care este supus întregul bazin al Guadalquivirului. Neregularitatea regimului de scurgere, corelată cu amplasamentul pe un teren aluvionar în cadrul unei lunci inundabile, a exercitat o influență majoră asupra configurației structurii urbane a Sevillei, condiționând dezvoltarea sa istorică. Cursul de apă a suferit modificări antropice semnificative, fiind implementate soluții de infrastructură pentru controlul viiturilor și prevenirea riscului de inundație majoră. Istoric, inundațiile majore provocau creșteri ale nivelului hidrometric de 7-10 metri. Zonele cu vulnerabilitate ridicată, ca Alameda de Hércules (altitudine 4,30 m), ocupă amplasamentul unui fost afluent secundar. Această arteră hidrografică a fost obstrucționată în epoca vizigotă și asanată în cursul secolului al XVI-lea pentru a permite extinderea urbană. miniatura|Vedere dinspre Giralda spre sud, cu zona portuară și Podul V Centenar în fundal. Amenajările hidrotehnice din secolele XIX-XX au urmărit optimizarea funcțiilor portuare și controlul viiturilor. Strategia a constat în reproiectarea albiei prin îndreptarea sectoarelor sinuoase și îndiguire, reducând lungimea totală a fluviului cu circa 40 km. O etapă crucială a avut loc în 1950, prin devierea cursului principal către vest și transformarea vechiului canal într-o zonă de docuri protejată. Sistemul hidrografic tributar malului stâng, ce include râul Guadaíra și cursurile secundare Tagarete și Tamarguillo, a fost supus unor procese de sistematizare. Aceste intervenții au fost necesare din cauza caracterului torențial și a variabilității pronunțate a debitelor acestor afluenți. Din punct de vedere militar, pârâul a servit drept barieră naturală defensivă pentru flancul estic al Sevillei medievale. Traseul său extra-muros se termina la joncțiunea cu fluviul principal, în zona emblematicului Turn de Aur. Cursul de apă a suferit o serie de devieri succesive care au vizat eliminarea sa din zona centrală a orașului. Prin aceste lucrări de rectificare, el a fost reconfigurat pentru a se vărsa direct în pârâul Tamarguillo. Amenajarea Parcului Miraflores din sectorul nordic al orașului a inclus proiectul de reconstituire a unei porțiuni din albia istorică a pârâului Tagarete, integrând acest element hidrografic în peisajul urban actual. Pârâul Tamarguillo a suferit modificări hidrografice majore, fiind canalizat și redirecționat dinspre sectoarele sudice și estice spre nord. Această intervenție a eliberat terenuri esențiale pentru dezvoltarea urbană răsăriteană, rezultatul fiind apariția unor artere majore de circulație, cum este Ronda del Tamarguillo, suprapusă peste una dintre fostele albii ale acestui curs de apă. Climă Clima Sevillei este tipic mediteraneană (clasificată ca tip Csa), fiind caracterizată prin precipitații variabile, veri uscate și caniculare, precum și ierni blânde. Acestea din urmă sunt adesea ploioase, concentrând mai mult de jumătate din cantitatea anuală de precipitații. Potrivit clasificării climatice Köppen, acest regim se încadrează în tipul Csa, specific climatului mediteranean cu veri fierbinți. Din punct de vedere termic, orașul se distinge printr-o medie anuală de 19,6 °C, deținând astfel recordul pentru cea mai mare temperatură medie din spațiul european continental. Extremele termice lunare sunt reprezentate de luna ianuarie, cu o valoare medie minimă de 11,2 °C, și luna august, care atinge pragul maxim de 28,6 °C. Temperaturile maxime absolute depășesc 40 °C în mod recurent, acest fenomen fiind observat de mai multe ori în cursul fiecărui an. Valorile termice medii înregistrate în sezonul estival poziționează orașul drept cea mai caldă capitală de provincie de pe teritoriul spaniol. Regimul pluviometric indică o medie anuală de 502 mm, cu o distribuție sezonieră marcată de concentrarea precipitațiilor între lunile octombrie și aprilie, atingând maximul în decembrie (77 mm). Bilanțul climatic este completat de o insolație ridicată de 3105 ore anual și un număr semnificativ de 58 de nopți tropicale, în timp ce fenomenul de îngheț este rezidual, cu o medie de doar o zi pe an. Zăpada este un fenomen rar în oraș. Fenomenul ninsorii este extrem de rar în regiune, ultima manifestare de acest tip având loc pe 10 ianuarie 2010. După mai bine de jumătate de secol de la evenimentul din 2 februarie 1954, s-a observat o ninsoare slabă, de scurtă durată, care nu a reușit să se depună pe sol din cauza temperaturilor pozitive și a intensității reduse. Valorile extreme înregistrate la stația meteorologică a aeroportului din Sevilla, conform datelor oficiale ale Agenției Meteorologice de Stat (AEMET), sunt centralizate în următorul tabel. În afara recordurilor oficiale, pe 1 august 2003 a fost raportată o temperatură de 47 °C la stația 83910 (LEZL). Deși această valoare, înregistrată în zona sudică a aeroportului, lângă unitatea militară dezafectată, nu a fost omologată de AEMET, ea evidențiază intensitatea fenomenelor de caniculă din bazinul Guadalquivirului. Recordul termic absolut pentru regiunea Sevillei a fost stabilit la data de 6 august 1946, când stația meteorologică din Tablada a indicat o valoare de 47,4 °C. Floră și faună Floră Evoluția istorică a Sevillei a favorizat diversificarea patrimoniului vegetal, conferind fiecărui spațiu verde un caracter distinct. Configurația parcurilor și grădinilor orașului a fost condiționată de contextul istoric și de viziunea peisagistică proprie epocii în care au fost proiectate. Biodiversitatea urbană a Sevillei se remarcă prin aclimatizarea a peste 750 de taxoni vegetali. Această colecție vastă de specii internaționale transformă spațiile verzi ale orașului într-un veritabil mozaic botanic global. Istoric Sevilla a fost la început un oraș iberic, prosperând sub romani. Sub vizigoți a fost cel mai important oraș din sudul Spaniei, ajungând în 711 d.Hr. sub stăpânirea arabilor până in secolul al XIII-lea, când este ocupat de spanioli. În 1492 devine cel mai important centru de comerț cu coloniile din America de Sud și Centrală. În perioada napoleoniană, orașul a fost ocupat de francezi. Cultura si obiective turistice Sevilla este considerată centrul artistic, cultural, financiar, economic și social al sudului Spaniei. Interesante sunt numeroasele obiective turistice (monumente, parcuri, grădini, biserici etc.). Printre monumentele cele mai faimoase se numără Giralda⁠(d) (Clopotul Catedralei) și Turnul de Aur. Cartierul Triana este unul dintre cele mai cunoscute cartiere ale Seviliei. Catedrala din Sevilla, palatul Alcázar (Real Alcázar de Sevilla) și „Archivo General de Indias” din Sevillia au fost înscrise în anul 1987 pe lista patrimoniului cultural mondial UNESCO. Printre punctele principale de atracție se mai află: cartierul („barrio“) Santa Cruz, Tribunalul Antic (vechi), Plaza de España (Piața Spaniei), Iglesia del Salvador (Biserica El Salvador), Biserica Sfânta Maria Magdalena (Iglesia de Santa María Magdalena), Iglesia de Santa Ana (biserica Sf. Ana, în cartierul Triana), Plaza de toros de la Real Maestranza de Caballería de Sevilla (Piața de Toros, cea de a doua incintă de coridă din lume ca mărime, după cea din Mexic), Plaza de América⁠(d) (Piața America), Palacio de las Dueñas⁠(d) (Palatul de las Dueñas), Casa de Pilatos⁠(d) și Alameda de Hercules⁠(d) (Grădinile lui Hercules). Acțiunea a 4 renumite opere se petrece în acest oraș: "Don Giovanni" (de Mozart) "Nunta lui Figaro" (Mozart) "Bărbierul din Sevilla" (Rossini) "Carmen" (Bizet) Personalități Împărații romani Traian și Hadrian; Sf. Isidor din Sevilla, episcop, învățător al Bisericii; Fernando de Herrera (1534 – 1597), poet; Mateo Alemán (1547 – 1613), scriitor; Diego Rodríguez de Silva y Velázquez (1599 – 1660), pictor; Bartolomé Esteban Murillo (1618 – 1682), pictor baroc; Alberto Lista (1775 – 1848), matematician, poet, scriitor; Manuel Cabral Aguado-Bejarano (1827 - 1891), pictor; Gustavo Adolfo Bécquer (1836 – 1870), poet; José Jiménez Aranda (1837 - 1903), pictor; Luis Jiménez Aranda (1845 - 1928), pictor, fratele lui José Jiménez Aranda; Vicente Aleixandre (1898 – 1984), poet; Luis Cernuda (1902 – 1963), scriitor, poet; Estrellita Castro (1908 – 1983), artistă Felipe González (n. 1942), prim-ministrul Spaniei între anii 1982-1996; Juan Ramón López Caro (n. 1963), antrenor de fotbal; Luis Medina Cantalejo (n. 1964), arbitru de fotbal; Vicente Amigo (n. 1967), ghitarist-flamenco; Olga Carmona (n. 2000), fotbalistă. Vezi și Locuri din patrimoniul mondial Referințe Legături externe Imagini Andaluze Arhivat în 4 septembrie 2012, la Wayback Machine., 21 iunie 2012, Irina Stoica, Revista Magazin Sevilla ascunsa privirilor Arhivat în 2 februarie 2012, la Wayback Machine., 5 ianuarie 2012, Irina Stoica, Revista Magazin Legendele Sevillei Arhivat în 17 septembrie 2014, la Wayback Machine., 23 iulie 2008, Revista Magazin