Makovecz Imre

Makovecz Imre (Budapest, 1935. november 20. – Budapest, 2011. szeptember 27.) Kossuth- és Ybl Miklós-díjas magyar építész, a magyar organikus építészet megteremtője. A Magyar Művészeti Akadémia alapítója, örökös tiszteletbeli elnöke. Élete A magyar organikus építészet mestere Budapesten született, Makovecz Imre laboráns és Sallai Juliánna gyermekeként. Élete első tíz évében sok időt töltött apja szülőfalujában, a zalai Nagykapornakon, ami nemcsak magánéletére, de későbbi pályájára is nagy hatást gyakorolt. Első közösségi emlékéről így ír: „Talán nem róható fel nekem mint építésznek, hogy első közösségi emlékem egy vörös téglás épület. A Németvölgyi úti óvoda és iskola intézményei a mai napig egymás mellett állnak, az immáron legendává vált Mackós szoborcsoporttal az előtérben. A szemüveges, könyvet lapozgató Mackó urat azóta is a tanulás szimbólumának tartom. Oda jártam oviba, és onnét ültem át az elemi iskola első négy évének padjaiba is. Ez a történet pontosan a második világháború éveiről szól, 1939 és ’45 között…” A budapesti Petőfi Sándor Gimnáziumban tett érettségi vizsgát. Egyetemi tanulmányait a Budapesti Műszaki Egyetem Építészmérnöki Karán 1954-ben kezdte és 1959-ben fejezte be. „A Műegyetem sajátos konglomerátum, megtisztelő csodálatos palota volt. Boldog és büszke voltam, hogy bekerülhettem oda. Nagyon érdekes volt másodéves koromban felfedezni a Műegyetem dokumentációs irodáját, amelyre a mai napig is hálával gondolok vissza. …Weichinger professzor ajánlására […] megismerhettem Frank Lloyd Wright személyét, gondolatait és munkáit.” 1959 és 1977 között különböző állami tervezővállalatoknál dolgozott (BVTV, SZÖVTERV, VÁTI), de közben munkatársaival a vidéket járta, hogy az akkor elsorvadásra ítélt falvakban kulturális egyesületeket szervezzen és faluházakat építsen azok megmaradása érdekében. Sárospatakon a panel típusú házaknál jóval költségkímélőbb lakóházakat is építeni kezdtek, de akkoriban ezt az állami vezetés nem nézte jó szemmel, így ő önkéntes száműzetésbe vonult, és 1977–81 között a Pilisi Parkerdőgazdaság főépítészeként dolgozott. Ezen időszakában, 1979-ben tervezte nemzetközi hírnevét megalapozó egyik első épületét, a dobogókői Zsindelyes Vendégházat. Karrierjében akkor következett be az áttörés, amikor 1981-ben önálló építészirodát alapított, és a Makona Tervező Kisszövetkezet vezetője lett (az iroda neve jelenleg Makona Építész Tervező és Vállalkozó Kft.). Számos középületet (templomot, művelődési házat) tervezett, elsősorban vidéki városokban. Teljesen egyéni kompozíciójú épületeivel vált híressé, az organikus építészeti stílus megteremtője. Első figyelemreméltó munkájának a paksi templomot tartja, amely karcsú, tűhegyes csúcsban végződő tetőzetével, ívelt kapubejáratával, egyéni stílusával országos hírnevet szerzett tervezőjének. Hasonlóan turistalátványosság és stílusának karakteres hordozója a néhány évvel előbb épült siófoki evangélikus templom is. Ennél is korábbi munkája a Farkasréti temető ravatalozójának belső tere. De az ő hírnevét öregbíti a Pázmány Péter Katolikus Egyetem piliscsabai épületegyüttese, a középkori hangulatot keltő Stephaneumon is. Jellegzetes stílusjegyeit hordozza újabb munkái közül a makói Hagymaház és az egri Bitskey Aladár Uszoda. Építészként fő műve az 1992-es sevillai világkiállítás magyar pavilonja. Máig száznál több különböző funkciójú, jellegzetes stílusjegyeket hordozó épület jelzi munkásságának eredményét. A hagyományos alapanyagok, s főleg a fa felhasználásával készült épületeknek hagyományőrző hatása van, így a fát nem díszítőelemként, hanem szerkezetként használja. Szerinte az épületnek úgy kell kinéznie, mintha az alja a földből nőtt volna ki és a teteje pedig az égből ereszkedett volna alá. Építészete organikus, mivel szándéka az, hogy egylényegűvé váljon az épület a környezettel, szervesen illeszkedjen a tájba. 1981-től a BME, az Iparművészeti Főiskola és a MÉSZ Mesteriskola , 1987-től a Nemzetközi Építészeti Akadémia tanára lett, 1989-ben a Kós Károly Egyesülés egyik alapítója volt, később örökös tagjává választották. 1992-ben a Magyar Művészeti Akadémia egyik alapítója volt, később elnöke lett és soraiban tudhatja a Nemzetközi Építészeti Akadémia is. Konzervatív közéleti személyiségként is ismert, ez a tevékenysége a rendszerváltás után lett intenzívebb. Különböző közéleti civil egyesületeket alapított. A konzervatív politikusok tanácsadóként véleményét gyakran kikérték. Az Országépítő Alapítvány egyik alapítója (1988), azóta kuratóriumának elnöke. 1993–98 között a Herendi Porcelángyár Rt. Igazgatótanácsának elnöke, 1996–98 között pedig a Magyar Nemzet szerkesztőbizottságának tagja volt. A Balassi Bálint-emlékkard díjazást odaítélő Balassi Kuratórium elnöke. A konzervatív, jobboldali közéleti személyiségeket, tudósokat, művészeket tömörítő Nemzeti Egység Mozgalom vezetője. 2002-ben részt vett a Szövetség a Nemzetért polgári kör megalapításában. 2011. szeptember 27-én érte a halál, temetése október 8-án volt a Farkasréti temetőben, több ezer ember jelenlétében. Emlékezete 2011. november 5-én, Szent Imre napján Budapesten a Magyarság Háza Corvin termében Pálinkás József, az MTA elnöke és Maróth Miklós, az MTA alelnöke levezette alakuló közgyűlésen megalakult a Magyar Művészeti Akadémia köztestület, amelynek Makovecz Imrét örökös tiszteletbeli elnökévé választották. 2011 decemberében Makó városának képviselő-testülete úgy döntött, hogy Makoveczről nevezi el a korábbi Marczibányi teret, emlékezve arra, hogy a 2000-es évektől kezdődően a város új közintézményeit Makovecz, vagy hozzá szorosan kötődő tanítványai tervezték. 2012. május 12-én róla nevezték el az 1977-ben általa tervezett, majd 2008-ban az eredetivel szinte teljesen azonos tervek alapján újjáépített kilátót a Kis-Hárs-hegyen. Ugyanazon év augusztusában az építész nevét vette fel a Szabolcs-Szatmár-Bereg megyei Csenger város általános iskolája. 2015-ben születésének 80. évfordulója alkalmából a Makovecz Alapítvány kezdeményezésére megalapították a Makovecz Imre-díjat. Több emléktáblát avattak tiszteletére, mint például 2012-ben Mogyoródon, Egerben és 2013-ban Budapesten. Angyalok és építészet | Makovecz Imre 90 címmel nagyszabású kiállítást rendeztek a Műcsarnokban. Családja Felesége Szabó Marianne textilművész, három gyermekük: Makovecz Benjámin (1957) grafikus, műfordító, fényképész, könyvtervező; Makovecz Anna (1962) festőművész és Makovecz Pál (1964) harsonaművész, karmester. Idézetek tőle Díjai, elismerései 1969 Ybl Miklós-díj 1987 Ifjúsági Díj 1987 Amerikai Építészek Szövetségének tiszteletbeli tagja 1989 SZOT-díj 1990 Kossuth-díj 1992 A Skót Építésszövetség tiszteletbeli tagja 1992 A Magyar Köztársasági Érdemrend középkeresztje a csillaggal 1993 Dundee-i Egyetem díszdoktora 1996 Magyar Örökség díj 1997 A Francia Építészeti Akadémia Nagy Aranyérme 1998 A Brit Építésszövetség tiszteletbeli tagja 1999 Steindl Imre-díj 1999 Kölcsey-emlékplakett 2001 Corvin-lánc 2003 Prima Primissima díj 2003 Magyar Szabadságért díj 2006 Balassi-emlékérem 2007 Hegyvidék díszpolgára 2010 Újbuda díszpolgára 2010 Tőkés László-díj 2011 Budapest díszpolgára 2011 Szent István-díj Művei Egyéni kiállítások 1978 Dombóvár 1980 Zalaszentgrót 1983 Vác 1989 Rotterdam 1989–1990 Budapest 1992 Skócia 1995 Lakitelek 1996 Wroclaw, Detmold (D), Svédország, Izrael, Finnország 1997 Thurzó Galéria, Szentendre 1997 Temesvár 2007 Vitalitas Galéria, Szombathely Válogatott csoportos kiállítások 1991 Velencei Építészeti Biennálé, Velence 1995 Magyar élő építészet, (Budapest) Írások, könyvek Makovecz, I.: In the Search of a Hungarian Architectural Identity. In: The New Hungarian Quarterly, 1985. 4: 225. Makovecz, I.: Technique et Architecture. 1985. 6–7: 108. Makovecz I.: Sopánkodás helyett – falvaink építészetéről. In: Falu 1986. 1. Makovecz I.: Építész és megrendelő. In: Magyar Építőművészet, 1986. 4. Makovecz I.: Az erdei művelődés háza. In: Magyar Építőművészet, 1988. 2. Makovecz I.: Dráma. In: Magyar Építőművészet, 1988. 4–5. Gerle J., Kovács A., Makovecz I.: A századforduló magyar építészete. Szépirodalmi Kiadó – BONEX, Budapest, 1990 Makovecz I.: Írások, 2000–1990. Editio plurilingua, 2001 Makovecz I.: Válaszok, 2001–1981. Editio plurilingua, 2001 Makovecz Imre: Írások, 2000–1990 (Editio plurilingua, 2001) Makovecz Imre: Válaszok, 2001–1981 (Editio plurilingua, 2001) Makovecz Imre: Rajzok (Bp., 2004) Makovecz Imre–Melocco Miklós–Szörényi Levente: Magyar lélek, magyar forma; Éghajlat, Bp., 2007 (Manréza-füzetek) Rajzok és írások; Serdian, Bp., 2007 (eu21) (angolul, németül, spanyolul is) Írások, 1989–2009; Serdian, Bp., 2009 Organikus építészeti útikönyv; szerk. Dénes György; Serdian, Bp., 2011 Makovecz – templomok; Máté Gábor, Papp Tamás, Zsitva Tibor; Serdian, Bp., 2011 Makovecz – churches / Makovecz – templomok; angolra ford. Judith Sollosy; Püski, Bp., 2013 Válaszok, 2011–1981; fotó Dénes György; Serdian, Bp., 2012 (angolul is) Makovecz. 77 nekrológ. In memoriam Makovecz Imre, 1935–2011; epl, Bp., 2012 Makovecz. 78 gondolat. In memoriam Makovecz Imre, 1935–2011; epl, Bp., 2013 Tervek, épületek, írások; epl, Bp., 2015 Írások, 1989–2009; szerk. Serdián Miklós György; epl, Bp., 2016 Makovecz-utak. Első régió: Budapest és Duna-kanyar; szerk. Makovecz Anna; Makovecz Imre Alapítvány, Bp., 2017 Makovecz – templomok; 2. bőv. kiad.; Makovecz Imre Alapítvány, Bp., 2018 Rajzos könyv. Makovecz Imre rajzai belülről nézve. 9-12 éveseknek; szöveg., képvál. Füzes Zsuzsanna és Füzes András; Makovecz Imre Alapítvány, Bp., 2025 Galéria Jegyzetek Források Kortárs magyar művészeti lexikon II. (H–O). Főszerk. Fitz Péter. Budapest: Enciklopédia. 2000. ISBN 963-8477-45-8 Online elérés Innen az Óperencián. Interjúk a nemzetstratégiáról. Molnár Pál kérdéseire válaszol Bod Péter Ákos, Borbély Imre, Boross Péter, Földi László, Makovecz Imre, Pecze Zoltán, Szerencsés Zsolt; Windsor Klub, Bp., 1998 (A Windsor Klub könyvei) Szentek és kárhozottak. Makovecz Imrével beszélget Kovács Zsolt; Kairosz, Bp., 2005 (Miért hiszek?) Szívközelben. Fazekas Valéria beszélgetőtársai: Tőkés László, Szervátiusz Tibor, Péterffy Árpád, Miske László, Szabó Magda, Bereményi Géza, Makovecz Imre, Csoóri Sándor, Jankovics Marcell, Szörényi Levente, Vásáry Tamás, Sára Sándor, Gyurkovics Tibor; Kairosz, Bp., 2009 Makovecz Imre szellemi hagyatéka – https://mituzen.blogspot.com/2025/02/makovecz-imre-szellemi-hagyateka.html?m=1 További információk Makovecz Makója Makovecz Imre makói épületei Fölavatták Makó új fürdőjét Contemporary European Architects Volum II. (TASCHEN 1995. 118-125. old.) Makovecz Imre-gyűjtemény Makovecz Imre a Mindentudás Egyetemén „Szélsőséges, szürreális helyzet” – Interjú a hetvenéves Makovecz Imrével IGENEK ÉS NEMEK – Heti Válasz interjú 2005. október 20. A KÖZVETÍTŐ – Heti Válasz interjú 2006. szeptember 28. Makovecz Imre munkái az epiteszforum.hu-n Makovecz Imre a NapTV-ben Stephaneum fényképalbum Makó gyógy- és termálfürdő "Valódi változást! – interjú a Demokratában. "Nem leszek jobbikos!" Archiválva 2010. március 6-i dátummal a Wayback Machine-ben – interjú a Heti Válaszban. Makovecz Imre honlapja "Corvin-lánccal kitüntetettek: Makovecz Imre építész". architecahungarica.hu. Hozzáférés: 2018. augusztus 4..: CS1 karbantartás: elavult archiválási szolgáltatás (link) Makovecz Imre SULINET Magyarok illegalitásban Videó: Elhunyt Makovecz Imre, 75 éves – DunaTV Híradó Az Országépítő folyóiratban megjelent publikációk, fényképek Idegen nyelven Heathcote, Edwin: Imre Makovecz : The wings of the soul (London : Academy Editions, 1997 Architectural monographs 47.) Tischhauser, Anthony: Bewegte Form Der Architect Imre Makovecz (Stuttgart : Verlag Freies Geistesleben & Urachhaus GmbH., 2001) Boersma, Tjeerd: :Imre Makovecz, Hongaars architect (Rotterdam : Architectuurinstituut, 1989) Scatena, Donatella; Priori, Giancarlo: Imre Makovecz, Fratelli Palombi Editori, Róma, 2001) D. Scatena, N. Valentin (szerk.), Conferimento delle Lauree Honoris Causa a Joseph Rykwert, Imre Makovecz e Bernardo Caprotti, Kappa, 2011 Makovecz Imre épületek (Makovecz Imre Alapítvány, Bp., 2023–) A Művelődés Háza és Könyvtára. Makovecz Imre Sárospatakon álló épületének teljes megújítása; szerk., szöveg Sáros László György; 2023 A kakasdi Faluház; szerk. Csernyus Lőrinc, Götz Eszter; 2024 Fülöp Tibor: Zalaszentlászló, faluház; 2024