NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Алькала-дель-Ріо

Алькала-дель-Ріо (ісп. Alcalá del Río) — муніципалітет в Іспанії, у складі автономної спільноти Андалусія, у провінції Севілья. Населення — 11 004 особи (2010). Муніципалітет розташований на відстані близько 380 км на південний захід від Мадрида, 14 км на північ від Севільї. На території муніципалітету розташовані такі населені пункти: (дані про населення за 2010 рік) Алькала-дель-Ріо: 8944 особи Есківель: 815 осіб Сан-Ігнасіо-дель-Віар: 557 осіб Ель-Віар: 688 осіб Демографія Динаміка населення (INE ): Галерея зображень Посилання Муніципальна рада [Архівовано 2 липня 2011 у Wayback Machine.] Алькала-дель-Ріо на сайті провінційної ради Севільї Алькала-дель-Ріо [Архівовано 9 жовтня 2007 у Wayback Machine.] Примітки
Infantería de Marina

Die Infantería de Marina ist ein Teil der spanischen Marine, der sich auf amphibische Missionen spezialisiert hat. Sie gilt als die älteste Marineinfanterie der Welt. Geschichte Die Infantería de Marina ist die älteste bestehende Marineinfanterie der Welt. Sie wurde am 27. Februar 1537 von König Karl I. von Spanien (besser bekannt als Kaiser Karl V.) ins Leben gerufen und als Compañías Viejas del Mar de Nápoles bezeichnet. Sie wurden anfangs allerdings nur den Galeeren im Mittelmeer als Einheiten für Nahbereichsgefechte mitgegeben. Es war Philipp II., der das Konzept einführte, sie auch als Landungskräfte zu nutzen. Struktur Die Infantería de Marina besteht hauptsächlich aus zwei Einheiten – dem Tercio de Armada und der Fuerza de Protección: Tercio de Armada Der Tercio de Armada (TEAR), stationiert in San Fernando bezeichnet die amphibischen Einsatzkräfte der spanischen Marineinfanterie (Infantería de Marina). Das Tercio de Armada wird wiederum durch die Brigada der Infantería de Marina (BRIMAR) und die Unidad de Base (UB) gebildet. Brigada de Infantería de Marina – Marineinfanteriebrigade (BRIMAR) Unidad de Cuartel General – Stabsbataillon (UCG) Primer Batallón de Desembarco – 1. Landungsbataillon (BD-I) Segundo Batallón de Desembarco – 2. Landungsbataillon (BD-II) Tercer Batallón Mecanizado de Desembarco – 3. mechanisiertes Landungsbataillon (BDMZ-III) Grupo de Artillería de Desembarco – Landungsartilleriebataillon (GAD) Grupo de Apoyo de Servicios de Combate – Kampfunterstützungsbataillon (GASC) Grupo de Armas Especiales – Pionierbataillon (GRAE) Unidad de Base – Basiskommando Fuerza de Protección Die Fuerza de Protección (FUPRO) ist mit Bewachung und Schutz von Marineinrichtungen und Personal betraut. Die FUPRO bestehen aus: Tercio del Sur, ebenfalls in San Fernando Tercio del Norte, Ferrol Tercio de Levante, Sierra del Pelayo Unidad de Seguridad del Mando Naval de Canarias (USCAN) Agrupación de Infantería de Marina de Madrid (AGRUMAD) Dienstgradabzeichen Offiziere Unteroffiziere Mannschaften Ausrüstung Leichte Waffen Pistolen Llama M-82 (wird ersetzt) SIG P230 Fabrique Nationale Herstal FNP-9 (im Zulauf) Maschinenpistole HK MP5 Flinten Mossberg 500 Sturmgewehre HK G36 Scharfschützengewehre Accuracy International AW50 Barrett M95 Maschinengewehre FN Minimi (im Zulauf) Santa Bárbara Ameli (wird ersetzt) MG3 (wird ersetzt) Browning M2HB Granatwerfer SB LAG-40 Mk 19 Mörser ECIA L65/81 MSV 81mm (fahrgestütztes Expal Dual EIMOS Mörsersystem auf URO VAMTAC ST5, 18 im Zulauf) Artillerie Haubitzen 12 Haubitzen 105 mm OTO Melara Modell 56 6 M109 A5 Panzerhaubitzen Panzerabwehr Instalaza C90 und C100 Spike LR Flugabwehr Mistral Fahrzeuge Bergepanzer 1 M88A1 Schützenpanzer 39 Piranha IIIC 8×8 Amphibische Panzerfahrzeuge 30 AAV7 C/P/R Mehrzweckfahrzeug 280 URO VAMTAC ST5 (im Zulauf) 123 Humvee (wird ersetzt) Einzelnachweise Berühmte Mitglieder Miguel de Cervantes Pedro Calderón de la Barca Weblinks Offizielle Internetpräsenz der Infantería de Marina
Infanterie de marine espagnole

L'Infanterie de marine espagnole (espagnol : Infantería de Marina) est l'infanterie navale de la Marine espagnole (Armada Española) chargée de mener la guerre amphibie pour l'Espagne en utilisant des plates-formes et des ressources navales. Le corps de marine est entièrement intégré à la structure de l'Armada. Le corps a été formé en 1537 par Charles Ier d'Espagne (également connu sous le nom de Charles Quint, empereur romain germanique), ce qui en fait le plus ancien corps de marine existant dans le monde, descendant des Compañías Viejas del Mar de Nápoles (vieilles compagnies maritimes de Naples). Missions L'infanterie de marine espagnole est un corps d'élite, hautement spécialisé dans la guerre amphibie, c'est-à-dire pour débarquer sur une côte hostile ou potentiellement hostile. Sa capacité à embarquer rapidement avec des moyens (terrestres, aériens et navals) de la Marine, en fait une unité à forte valeur stratégique. En ajoutant à cela un haut degré de formation et la capacité de se déployer rapidement dans les eaux internationales, on obtient une puissante force dissuasive disponible à court terme dans des régions éloignées. Nouvelles acquisitions de véhicules 2 URO VAMTAC équipés comme des mortier automoteur avec l'EIMOS pour l'infanterie de marine ont été commandés pour fin 2021. L'Espagne s'est déclarée intéressée pour remplacer à la fois le AAV-7A1 et le Mowag Piranha par l'Amphibious Combat Vehicle, fin 2022 l'armée espagnole déclare se prononcer pour 34 véhicules livrables dès 2024 pour remplacer seulement les AAV-7A1. Début 2026 l’Espagne annonce qu’elle achètera des versions espagnolisées de l’Iveco SuperAV. Galerie de photographies Notes et références Portail des marines de guerre Portail de l’histoire militaire Portail de l’Espagne
Морская пехота Испании

Морская пехота Испании (исп. Infantería de Marina) — старейшая в мире. Она была образована 27 февраля 1537 года в правление Карла I, когда он приписал Неаполитанские старые морские роты (исп. Compañías Viejas del Mar de Nápoles) к Средиземноморским галерным эскадрам (исп. Escuadras de Galeras del Mediterráneo). Организация Бригада морской пехоты (исп. Brigada de Infantería de Marina (BRIMAR)) 1-й десантный батальон (исп. Primer Batallón de Desembarco (BD-I)) 2-й десантный батальон (исп. Segundo Batallón de Desembarco (BD-II)) 3-й механизированный батальон (исп. Tercer Batallón Mecanizado (BDMZ-III)) Группа десантной артиллерии (исп. Grupo de Artillería de Desembarco (GAD)) Группа тылового обеспечения (исп. Grupo de Apoyo de Servicio de Combate (GASC)) Группа специального вооружения (исп. Grupo de Armas Especiales (GRAE)) Подразделение штаба (исп. Unidad de Cuartel General (UCG)) Подразделение специальных операций (исп. Unidad de Operaciones Especiales (UOE)) Знаки различия Генеральский/Офицерский состав Сержантский состав Рядовой состав Техника Внешние ссылки Официальная страница Морской пехоты Испании [1] Боевая техника Морской пехоты Испании [2] Примечания
Морська піхота Іспанії

Морська піхота Іспанії (ісп. Infantería de Marina) — рід військ у складі Військово-морських сил Іспанії (Armada Española), завданням якого є проведення амфібійних операцій з використанням морських платформ та ресурсів. Морська піхота повністю інтегрована в структуру Армади. Підрозділи морської піхоти були засновані в 1537 році Карлосом I Іспанським (також відомим, як Карл V, імператор Священної Римської імперії), що робить її найстарішою морською піхотою що існує в світі, яка походить від Compañías Viejas del Mar de Nápoles. Див. також Терція (шикування) Посилання Official site [Архівовано 16 листопада 2012 у Wayback Machine.] El Tercio de Armada (BRIMAR) (SP Marines Brigade) [Архівовано 23 квітня 2008 у Wayback Machine.] Spanish Marines History [Архівовано 17 липня 2012 у Wayback Machine.] Spanish Marines Portal [Архівовано 8 січня 2019 у Wayback Machine.] Salve marinera — Anthem (by the Chorus of Infanteria de Marina and Escuela Nacional de Marineria) and Video [Архівовано 31 жовтня 2019 у Wayback Machine.]
IRAM 30m telescope

The IRAM 30m telescope is a radio telescope, located in the Sierra Nevada Mountain Range, Spain. It is operated by the Institute for Radio Astronomy in the Millimetre Range (IRAM) for observing astronomical objects in the millimetre range of the electromagnetic spectrum. With its large surface and wide-angle camera, the telescope is capable of exploring vast cosmic objects. It is one of the largest and most sensitive millimetre wavelength telescopes in the world, serving over 200 astronomers annually. The telescope is primarily used to study interstellar clouds, star nurseries, galaxies, and black hole jets. Together with IRAM's other facility, the NOEMA observatory, the telescope is part of the global Event Horizon Telescope array. It was the only station in Europe to participate in the 2017 EHT observing campaign that produced the first image of a black hole. Operation Built from 1980 to 1984, the telescope operates at 2850 meters above sea level. Due to its large surface in the shape of a bowl and 420 panels adjusted to a precision of 55 micrometres, the IRAM is one of the most sensitive single dish radio telescopes in the world. The telescope can be pointed towards a celestial source, allowing astronomers to build up radio images of complete galaxies or regions of star formations. The telescope is equipped with a suite of heterodyne receivers and continuum cameras operating at wavelengths of around 0.8, 1.0, 2.0, and 3.0 millimetres. The telescope can observe these wavelengths simultaneously, allowing it to produce multiple images of the same region in different wavelengths at once. IRAM offers guided tours through the observatory and public talks during the summer months. A virtual tour is provided on IRAM's website. Science Unlike optical astronomy telescopes, which are suitable for observing hot objects which emit visible radiation, radio telescopes that operate in the millimetre wavebands can view much colder objects that emit lower frequency radiation. For instance, supermassive black holes are very cold, with some larger black holes on the order of 10−14 Kelvin. Other cold cosmic objects include planets, distant galaxies, and large gas clouds. As part of the Event Horizon Telescope array, the IRAM 30-meter telescope obtained the first-ever image of a black hole. The IRAM 30-meter telescope also produced the first high-resolution radio observations of the heart of the Milky Way galaxy and its black hole named Sagittarius A* in 1995 along with the NOEMA. Together with NOEMA, it discovered one-third of the interstellar molecules known to date. Gallery References
Observatorio IRAM Pico Veleta

El Observatorio IRAM Pico Veleta o IRAM 30m es un radiotelescopio perteneciente al Instituto de Radioastronomía Milimétrica que está situado en la loma de Dílar en Sierra Nevada a una altitud de 2850 m s. n. m. El radiotelescopio tiene una antena única con un diámetro de 30 metros que recibe en el rango de las ondas milimétricas, entre los 0,8 y los 3 mm (de unos 80 a unos 300 GHz). El Observatorio IRAM Pico Veleta participó en el proyecto EHT (Event Horizon Telescope o Telescopio del Horizonte de Sucesos), que obtuvo la primera imagen real de un agujero negro el 10 de abril de 2019, situado en el centro de la Galaxia elíptica M87.​ La observación del IRAM fue particularmente clave para la definir la sombra del agujero negro. Características técnicas El radiotelescopio dispone de los siguientes receptores: 8 receptores superheterodinos SIS (Superconductor Aislante Superconductor; de sus siglas en inglés). En 4 rangos de frecuencias: 80-115,5 GHz; 130-183 GHz; 197-266 GHz y 241-281 GHz en dos polarizaciones cada rango. Hay combinaciones posibles entre las dos polarizaciones que permiten observar en dos frecuencias simultáneamente. Un receptor superheterodino de 3x3 píxeles separados 24 segundos de arco con 2 polarizaciones denominado HERA que puede observar en una banda centrada sobre los 230 GHz. Dos bolómetros, uno de 37 y otro de 117 píxeles separados 20 segundos de arco denominados MAMBO I y MAMBO II respectivamente. Reciben a una longitud de onda de 1,2 mm. Se encuentran refrigerados a 300 mK usando Helio líquido. Actualmente (noviembre de 2007) solo se usa MAMBO II. Ciencia Con los receptores SIS y HERA se pueden observar las líneas moleculares que se encuentran en el medio interestelar y en cometas, planetas y satélites del sistema solar. Por ejemplo, con este radiotelescopio se observó el efecto de la colisión del cometa Shoemaker-Levy 9 contra Júpiter y la formación de moléculas como el CO, HCN, CS tras el impacto. Con el bolómetro se pueden observar objetos muy fríos o muy lejanos con grandes corrimientos al rojo, por ejemplo, el polvo más frío de las galaxias. Véase también Observatorio de Sierra Nevada Enlaces externos IRAM en España. Modelo 3D para Google Earth (enlace roto disponible en Internet Archive; véase el historial, la primera versión y la última). Referencias
Radiotelescopio di Pico Veleta

Il Radiotelescopio di Pico Veleta è un radiotelescopio millimetrico, con una parabola del diametro di 30 m, che ne fa il secondo più grande dopo il Large Millimeter Telescope. Opera in frequenze che vanno da 80 a 300 GHz, studiando campi che arrivano a gas e polveri interstellari e alla cosmologia. Ne possono fare da esempio le molecole di CO, HCN e CS scoperte durante l'impatto della Cometa Shoemaker-Levy 9 con Giove, o anche l'idrocarburo C3H scoperto nella nebulosa Testa di Cavallo. Il telescopio fa parte anche dell'Event Horizon Telescope, che nell'aprile 2019 ha pubblicato la prima foto di un buco nero: M87. Note Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file su Radiotelescopio di Pico Veleta Collegamenti esterni IRAM, sito francese, su iram.fr.
IRAM 30-meter telescoop

De IRAM 30-meter telescoop is een radiotelescoop die wordt gebruikt voor astronomische waarnemingen bij golflengtes rond een millimeter. De telescoop wordt door het Institut de radioastronomie millimétrique, afgekort tot IRAM, bestuurd en staat in de Sierra Nevada in Spanje, op een hoogte van 2850 meter minder dan drie kilometer van de top van de Pico Veleta. Het instituut beheert nog een observatorium, de NOEMA array, in de Franse Alpen. De telescoop is tussen 1980 en 1984 gebouwd. De nauwkeurigheid van het oppervlak van de reflector die bestaat uit 420 aluminium panelen is ongeveer 55 micron. Daardoor, en wegens de grote diameter is de telescoop in staat zwakke bronnen te detecteren. Er is een aantal heterodyne ontvangers in de telescoop gebouwd om mee naar spectraallijnen te kijken en een aantal continuüm ontvangers waarmee de totale straling in een groter golflengtegebied kan worden gemeten. De ontvangers werken bij golflengten van 0,8, 1, 2, en 3 millimeter. Door de telescoop op een bron te richten en in een gebied rond de bron te scannen kunnen kaarten van het gebied worden gemaakt. De telescoop is in staat tegelijkertijd te meten op verschillende golflengtes en is een van de meest gevoelige enkele single dish radiotelescopen. In tegenstelling tot optische astronomie, die gevoelig is voor warme objecten, de temperatuur van de atmosfeer van sterren is 1000 - 10000 K, kunnen telescopen die meten in het millimetergebied zoals de 30m telescoop het koude heelal waarnemen met een temperatuur van minder dan 25 K. De telescoop wordt gebruikt voor metingen van objecten in ons zonnestelsel en van gebieden met stervorming in stof- en moleculaire wolken in het Melkwegstelsel. Die kunnen ook in andere sterrenstelsels worden waargenomen. Daarbij wordt de vorming van de eerste sterrenstelsels in het heelal onderzocht evenals superzware zwarte gaten in meer nabije stelsels met en de dynamica en chemische evolutie van deze stelsels. Er wordt naar organische en anorganische moleculen gezocht in moleculaire wolken en rond sterren en er wordt onderzoek mee gedaan naar de aanwezigheid van puinschijven en de vorming van planetenstelsels rond sterren. De 30-m telescoop maakt ook deel uit van VLBI waarnemingen. In 1995 werd samen met het de NOEMA array Sagittarius A* waargenomen. De telescoop is een van de stations van de Event Horizon Telescope waarmee in 2017 de eerste afbeelding van een zwart gat werd gemaakt.
30-метровий телескоп IRAM

30-метровий телескоп IRAM (англ. IRAM 30m telescope) — радіотелескоп в Іспанії, створений і керований Інститутом міліметрової радіоастрономії (IRAM). Розташований на висоті понад 2800 м на горі Велета в іспанській Сьєрра-Неваді. Один з найчутливіших у світі радіотелескопів з однією параболічною антеною. Завдяки великій площі поверхні та ширококутним камерам телескоп є потужним інструментом для дослідження великих космічних джерел, таких як міжзоряні хмари чи галактики. Його поверхня має точність 55 мкм, — порядку товщини людської волосини. 30-метровий телескоп та інша обсерваторія IRAM, NOEMA, є частиною Телескопа горизонту подій, який проводить спостереження надмасивних чорних дір. Особливості Радіотелескоп являє собою антену діаметром 30 м, здатну виявляти випромінювання з довжиною хвилі від 0,8 до 3 мм (частота від 80 до 350 ГГц). Це найбільший телескоп, який працює на частотах близько 150 ГГц. Телескоп оснащений низкою супергетеродинних радіоприймачів. Історія 30-метровим телескопом керує Інститут міліметрової радіоастрономії (Франція), партнерами якого є Національний центр наукових досліджень (Франція), Товариство імені Макса Планка (Німеччина) Національний географічний інститут (Іспанія). Телескоп був побудований між 1980 і 1984 роками, а урочисто відкритий у 1985 році. Наукові результати Такі довгохвильові радіотелескопи, як 30-метровий телескоп IRAM, досліджують холодний Всесвіт — випромінювання, яке найефективніше утворюється за температур близько −250 °C. Таким чином, вони дозволяють спостерігати формування й еволюцію зір і планет, утворення міжзоряних молекул, розподіл холодного газу в галактиках. 30-метровий телескоп IRAM виявив багато складних молекул у міжзоряному газі, а також в кометах, планетах і супутниках Сонячної системи. Під час зіткнення комети Шумейкера-Леві з Юпітером він зміг спостерігати утворення під дією удару молекул CO, HCN, CS. 30-метровий телескоп IRAM є частиною Телескопа горизонту подій — мережі радіотелескопів, які поєднують свої сигнали, щоб отримувати зображення надмасивних чорних дір у центрах галактик. Галерея Примітки Посилання Сайт телескопа
Gibraltar

Gibraltar (fra Djebel al-Tarik, arabisk for 'Tariks klippe') er et britisk oversøisk territorium på sydkysten af den Iberiske Halvø. Traditionelt har områdets økonomi været baseret på tilskud fra Storbritanniens Forsvarsministerium, men i dag er den i højere grad baseret på bl.a. shipping og turisme. Historie Neandertalerne I hulen Gorhams Cave i Gibraltar er der fundet beviser på neandertalernes tilstedeværelse 28.000-24.000 år før vor tidsregning. Ingen andre steder er der gjort fund af neandertaler-beboelser fra senere perioder, og stedet er derfor det sidste kendte tilholdssted for neandertalerne. Fra fønikerne til englænderne Omkring år 950 f.Kr. etablerede fønikerne et samfund på halvøen. Karthago, Romerriget og vandalerne indlemmede i de efterfølgende århundreder området, og i perioden 414-711 var Gibraltar en del af det Vestgotiske kongedømme Hispania. Herefter var området en del af maurernes rige. Spaniens erobring i 1462 blev slutningen på maurernes 700 års styre. Spanien overdrog i 1713 Gibraltar til Storbritannien som aftalt ved Freden i Utrecht. Formelt blev Gibraltar en britisk kronkoloni i 1830. Ved folkeafstemninger i 1967 og 2002 fik indbyggerne mulighed for at stemme om Gibraltars tilhørsforhold. Trods massivt spansk pres, stemte et stort flertal af Gibraltars borgere for at forblive under den engelske krone. I 1967 stemte 12.138 (99,6 %) for fortsat tilknytning til Storbritannien. Kun 44 stemte imod. I 2002 var det 99 %, idet 187 borgere stemte for og 17.900 stemte imod at dele suveræniteten over Gibraltar med Spanien. Geografi Gibraltar ligger ved Gibraltarstrædet, som forbinder Atlanterhavet og Middelhavet. De geografiske koordinater er 36,8 grader nord og 5,2 grader vest. Arealet er 6,5 km², og området grænser op til Spanien på en 1,2 kilometer lang strækning. Kystlinjen er 12 kilometer lang. Højeste punkt er Gibraltarklippen på 426 meter. Befolkning I 2014 har Gibraltar cirka 29.000 indbyggere. Befolkningen er sammensat af flere etniske grupper, især spaniere, italienere, briter, maltesere og portugisere. Flertallet af befolkningen tilhører den romerskkatolske kirke. Det officielle sprog er engelsk. Styre Den britiske krone repræsenteres i Gibraltar af en guvernør udpeget af monarken. Siden 2009 har viceadmiral Sir Adrian Johns været guvernør. Den praktiske lovgivning fastlægges af et parlament på 17 folkevalgte medlemmer. Attraktioner En af de største attraktioner på halvøen er de vildtlevende berberaber. Aberne holder til på Gibraltarklippen. Turen op til klippen kan gøres med minibus, eller man kan tage svævebanen Cable Car Gibraltar, der går fra Den Botaniske Have. Der er der store chancer for at se delfiner tæt på fra flere både, der sejler tæt på Marokko. Se også Gibraltar Lufthavn Kilder
Gibraltar

Gibraltar je prekomorski teritorij Ujedinjenog Kraljevstva vrlo male površine, a nalazi se na južnom rtu Pirinejskog poluotoka, između Atlanskog oceana i Sredozemnog mora te leži na istoimenom tjesnacu koji odvaja Europu i Afriku. Tijekom Prvoga i Drugoga svjetskoga rata imao je važnu stratešku ulogu, pa je i danas važna zrakoplovna baza i komunikacijska točka. Politički sustav Zastupnički dom (House of Assembly) je zastupničko tijelo (parlament) s 15 zastupnika, a bira se općim izborima otprilike svake četiri godine. Gibraltar ima samo jednu izbornu jedinicu. Guverner najčešće imenuje vođu najjače stranke za premijera. Britansko-španjolski spor Španjolska nikada nije prestala predavati pravo na Gibraltar, ali su se njegovi stanovnici 1967. godine izjasnili da bi ostali pod vlašću Ujedinjenog Kraljevstva. Flora Izvor: Izvori Vanjske poveznice Vlada Gibraltara Nacionalni simboli Ostali projekti
Gibraltar

Gibraltar (pronunțat în engleză [d͡ʒɪˈbɹɔːltə(ɹ)], în spaniolă [xiβɾalˈtaɾ]) este un teritoriu britanic de peste mări în sudul peninsulei iberice. Este singurul teritoriu britanic de peste mări situat în Europa. Poziție Gibraltarul se află în Europa de sud-vest, la sud de Spania, mărginind strâmtoarea Gibraltar, care leagă Mediterana cu Oceanul Atlantic. Pe o parte din teritoriul Gibraltarului se ridică Stânca Gibraltar, cu înălțimea de 426 m. Gibraltar este singurul teritoriu britanic situat în partea continentală a Europei. Acesta însă nu este un stat, ci doar un teritoriu dependent de Marea Britanie. Istorie Înainte de cucerirea arabă a stâncii Gibraltar, aceasta era denumită Muntele Calpe. În arabă Gibraltar a fost denumit Djebel al-Tarik, „muntele Tarik”. La începutul secolului al VII-lea șeful berber Tariq ibn-Ziyad a stabilit aici un cap de pod spre Europa, căruia i-a dat numele său. După aproape un secol de bătălii teritoriul a fost recucerit de spanioli în timpul lui Ferdinand al IV-lea în 1462. Apoi, la 25 august 1704, a fost cucerit de forțele britanice conduse de amiralul George Rooke, fapt recunoscut de Spania prin tratatul de la Utrecht din 1713 . Gibraltarul este în prezent revendicat de Spania, ceea ce constituie o cauză majoră a disensiunilor diplomatice hispano-britanice. Pe 10 septembrie 1967 și pe 7 noiembrie 2002 în Gibraltar au avut loc referendumuri prin care populația teritoriului a respins anexarea la Spania. Ziua de 10 septembrie a devenit sărbătoare națională. Gibraltarul este și scaun episcopal anglican, iar dieceza de Gibraltar cuprinde parohiile din diaspora engleză continentală. Episcopul actual e Geoffrey Rowell. Geografia Teritoriul Gibraltar acoperă 6,8 km pătrați (2,6 sq mi) și are o frontieră terestră de 1,2 kilometri (0,75 mi), cu Spania. Orașul La Línea de la Concepción, o municipalitate din provincia Cadiz, se află pe partea spaniolă a frontierei. In Gibraltar trăiește macacul, singura specie de maimuță din Europa. Personalități Albert Hammond (n. 1944), cântăreț, textier; John Galliano (n. 1960), designer vestimentar; Ava Addams (n. 1979), actriță porno; Kaiane Aldorino (n. 1986), fotomodel, Miss World în 2009. Orașe înfrățite Vezi și Bătălia de la Gibraltar Listă de strâmtori Note Legături externe FOTO Gibraltar, stânca lui Hercules. Mica Britanie de pe coasta Spaniei, 1 noiembrie 2013, Sinziana Ionescu, Adevărul