Spanyol Szocialista Munkáspárt

A Spanyol Szocialista Munkáspárt (spanyolul Partido Socialista Obrero Español, rövidítve PSOE) Spanyolország legerősebb baloldali pártja. Története 1879-ben Madridban alapította Pablo Iglesias Possé. A PSOE Európa második legrégibb szocialista pártja (a német SPD után). A párt eredeti célja a munkásosztály érdekeinek képviselete volt, amely tartalmazott szocialista és kommunista eszméket. A párt 1889-ben tartott első kongresszusát Barcelonában, a spanyol törvényhozásba 1910-ben került be először. 1888-ban megalapította az UGT szakszervezeti szövetséget, amely ma az ország legjelentősebb baloldali szakszervezeti konföderációja. Francisco Franco diktatúrájának idején a PSOE illegálisan működött. A Franco-rendszer bukása után a párt megújult, 1979-ben elvetették a marxista tételeket. Ennek eredményeként 1982-ben Felipe González személyében a párt történetében először a PSOE delegálhatta Spanyolország miniszterelnökét. González hivatalát egészen 1996-ig megtartotta. Ma a PSOE ideológiailag az európai szociáldemokrácia értékeire alapul. A 2004. március 14-ei általános választásokat megnyerve Spanyolország kormányzó-pártja, ezzel főtitkára, José Luis Rodríguez Zapatero az ország miniszterelnöke lett. Fontos reformintézkedéseket vezetett be: többek között kivonta Spanyolország csapatait Irakból és legalizálta az azonos neműek házasságát amivel Spanyolország a világon a harmadik országként vezette be. Többségét a párt a 2008-as parlamenti választásokon is megtartotta, ám a 2011. december 20-i választásokon elveszítette a Néppárttal (Partido Popular, PP) szemben, így jelenleg az ellenzék legnagyobb pártja. 2008-as parlamenti választások 2008. március 9-én a PSOE megnyerte az általános választásokat. A Képviselőházban a 350 mandátumból 169-et szerzett meg, míg a rivális Néppárt 154-et. A fennmaradó mandátumokon több kisebb párt osztozott: a Konvergencia és Unió (CiU) 10-et, a Baszk Nacionalista Párt (EAJ-PNV) 6-ot, a Katalán Republikánus Bal (ERC) 3-at, míg az Egyesült Balolal 2 mandátumot kapott. A Szenátusban a PSOE nem tudott többséget szerezni: 101 szenátort küldhet a Néppárt, 89-et a PSOE, 12-t a PSC-ERC-ICV-EUiA, 4-et a CiU, és 2-t at EAJ-PNV. A tartományi (autonóm közösségi) választások is változatos képet mutattak: Andalúziában és Katalóniában a baloldal elsöprő győzelmet aratott, míg Madridban és a Kasztíliákban a Néppárt került többségbe. 2016-os válság a pártban A párt a 2015-ös választáson történelmének egyik legrosszabb eredményét érte el: 90 képviselői mandátumot szerzett. A párt élén Pedro Sánchez állt, aki 2016-ban a Polgárok párttal megállapodott koalícióban kormányoznának. Susana Díaz Andalúzia szocialista elnöke és hívei ellenezték az ötletet. Kialakult egy Sánchez (sanchistas) és Díaz (susanistas) párti tábor a párton belül, amely a párt 2017-es kongresszusáig tartott, ahol Pedro Sánchezt választotta meg a küldöttek többsége 50,26%-kal. Susana Díazt 39,9%-kal. Szavazóbázisa A PSOE szavazói közt a férfi és női szavazók közel egyforma arányban vannak jelen. , az 55-64 év közötti nők és a 65 év feletti férfiak korosztálya adja a párt szavazóinak 36%-át. Földrajzilag a párt Andalúziában, Extremaduraban és Asztúriában a legerősebb, de hosszú ideig Katalóniában és Valenciában is népszerű volt. Települések esetében a párt hagyományosan Donostia-San Sebastián, A Coruña, Cordoba, Sevilla városokban népszerű. Választási eredmények Parlamenti választások Önkormányzati választások Neves tagjai Cayetano Redondo Aceña Joaquín Almunia Julián Besteiro Francisco Largo Caballero Felipe González Alfonso Guerra Rodolfo Llopis Tomás Meabe Pablo Iglesias Posse Indalecio Prieto Ramón Rubial José Luis Rodríguez Zapatero Források PSOE, a párt hivatalos honlapja – spanyolul