NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Ermita de Nuestra Señora de los Ángeles (Baena)

La ermita de Nuestra Señora de los Ángeles es un templo católico ubicado a 3 kilómetros del núcleo urbano de Baena, España. Se encuentra en la ribera del río Marbella, también llamado Bailón en su curso alto. La pequeña iglesia se encuentra prácticamente debajo de un peñón y casi embutida en la montaña, casi escondida a la vista a los pies del Cerro del Minguillar. La ermita se abre únicamente el 13 de mayo y el 2 de agosto de cada año, día de la festividad de Nuestra Señora de los Ángeles. Historia y descripción Las primeras referencias de la existencia de una imagen pétrea de la Virgen a la intemperie, anterior a la construcción de la ermita, se debieron al poeta baenense Miguel Colodrero de Villalobos, quien le dedicó un soneto, por lo que sería anterior a 1660.​ No obstante, la construcción de la ermita data del año 1722 y, según cuenta la leyenda, Francisco Fernández de Córdoba y Aragón, décimo duque de Sessa, fue su fundador, ya que la Virgen le salvó la vida al ser embestido por un jabalí mientras que se encontraba cazando.​ En el interior descansan los restos fechados en 1833 de María Rosalía del Portillo, una ciudadana de Baena que deseó ser enterrada allí. La lápida de mármol negro reza lo siguiente:​ Su planta tiene forma de cruz griega, formando un cuadrado de 4 metros de lado, y el altar, en un marco de madera tallada y dorada, alberga un pequeño retablo con un altorrelieve de la Virgen y el Niño en brazos, rodeados de ángeles, esculpidos directamente en la pared de la montaña.​ Esta no es la imagen original, cuyo paradero se desconoce y que sería más antigua que la propia ermita y estuvo a la intemperie hasta la construcción de esta.​ La escultura actual, del año 1980, fue una donación de una feligresa de la parroquia de Santa María la Mayor en cuya demarcación se encuadra la ermita. La mujer habría encargado que los ángeles alrededor de la Virgen y el Niño tuviesen los rostros de sus hijos, fallecidos a muy corta edad.​ Referencias
Autoridad Portuaria de Sevilla

La Autoridad Portuaria de Sevilla (APS), también conocida por la denominación comercial de Puerto de Sevilla, es un organismo estatal español que depende del ente público Puertos del Estado. Está configurada como el organismo público encargado de operar el puerto de Sevilla. Historia Históricamente, el puerto de Sevilla ha tenido una intensa actividad de tipo comercial, cuyos orígenes se sitúan en la Antigüedad bajo los romanos. En época contemporánea las instalaciones fueron modernizadas con el fin de mejorar la navegabilidad. La Autoridad Portuaria de Sevilla fue creada en 1993,​ aunque tiene sus antecedentes en la Junta de Obras del Puerto de Sevilla que se estableció en 1870 mediante Real Decreto de la Gaceta de Madrid. Referencias Enlaces externos Sitio web oficial
Escuela Andaluza de Salud Pública

La Escuela Andaluza de Salud Pública (EASP) es una institución pública que desarrolla actividades de formación, investigación y consultoría para la mejora de la salud y el bienestar y la gestión de los servicios sociales y sanitarios. Se encuentra localizada en Granada y está adscrita a la Consejería de Salud y Familias de la Junta de Andalucía.​ Su ámbito geográfico de actividad abarca Andalucía, otras comunidades autónomas, países de Europa y América Latina. La Institución es centro colaborador de la Organización Mundial de la Salud (OMS) en Sistemas Integrados de Salud con énfasis en la Atención Primaria. Y participa en las principales asociaciones internacionales de salud pública y de gestión sanitaria: EHMA (European Health Management Association), ASPHER (Association of Schools of Public Health in the European Region), EUPHA /European Union Public Health Association), entre otras. Desde 1988 existe un acuerdo con la Universidad de Granada por el que esta reconoce como cursos propios Máster y Expertos impartidos por la EASP. Gran número de instituciones y universidades nacionales y de otros países mantienen también convenios de colaboración con la EASP. La EASP desarrolla su actividad para el sistema sanitario y social público de Andalucía, otras consejerías y servicios autonómicos de salud, igualdad y bienestar, el Ministerio de Sanidad, Servicios Sociales e Igualdad; así como centros e instituciones sanitarias públicas y privadas, incluidas organizaciones profesionales y de la sociedad civil. La EASP también desarrolla proyectos a nivel europeo e internacional; con financiación de la Unión Europea, la OMS/OPS y de organizaciones multilaterales / bilaterales o instituciones nacionales. Referencias
Главен архив на Индиите

Главният архив на Индиите (на испански: Archivo General de Indias) е документално хранилище в Севиля, Испания, което съдържа ценни документи за историята на Испанската империя в Америка и Филипините. Зданието на архива, проектирано от Хуан де Ерера, е прекрасен образец на ренесансовата архитектура в Испания. През 1987 г. сградата на Архива на Индиите е включена в списъка на световното културно наследство на ЮНЕСКО. Историята на Архива на Индиите започва през 1571 г., когато крал Филип II Испански поръчва на архитекта Хуан де Ерера, който проектира и сградата на Ескориал, да изработи проект за сграда, в която да се помещава Съветът на търговската гилдия в Севиля (Consulado de mercaderes). Дотогава севилските търговци предпочитали да сключват сделките си под прохладните сводове на севилската катедрала. Строежът на новата сграда започва през 1584 г. Към 1594 г. зданието вече е било годно за използване, както свидетелства един надпис на северната фасада. Довършителните работи обаче продължават и през 17 в. Крайният резултат е двуетажна сграда, обграждаща широк вътрешен двор (патио), с фасада, украсена с пиластри и без никакви допълнителни скулптури. Сградата е увенчана от балюстрада с по един грубо издялан обелиск във всеки ъгъл. През 1795 г. с декрет крал Карлос III заповядва в тази сграда да се помещава и архивът на Съвета на Индиите, за да бъдат събрани под един покрив всички документи, отнасящи се до отвъдокеанските владения на Испания, които документи дотогава са били разпръснати в различни архиви в Симанкас, Кадис и Севиля, в които нямало повече място за архивиране на документи. Освен това в духа на тогавашното Просвещение се очаквало, че испанските историци най-накрая ще се заемат с проучването на историята на испанските колонии. Решено е всички документи, издадени след 1760 г., временно да се съхраняват в учрежденията, които са ги издали, а в Архива на Индиите да бъдат събрани запазените документи отпреди 1760 г. За отговорник на проекта е назначен секретарят на Индиите Хосе Галвес, който трябвало да бъде подпомаган от историка Хуан Муньос. Първите архивни материали пристигат в новия Главен архив на Индиите през октомври 1785 г. Новото предназначение на сградата на севилските търговци изисквало тя да претърпи някои реконструкции, така че да бъдат създадени по-добри условия за съхранението на постъпващите в нея документи, както и да бъде улеснен общественият достъп до тях. Така през 1787 г. сградата се сдобива с ново и по-широко централно стълбище. Архивът на Индиите в Севиля пази оригинални документи от времето на конкистадорите до края на 19 в. Тук се намира молбата на Сервантес за получаване на държавен пост, булата на папа Александър VI, установяваща демаркационната линия между испанските и португалските колониални владения, корабният дневник на Христофор Колумб, множество морски карти и планове на големите испански градове в Америка. Общият обем на съхраняваните в архива документи е 43 хиляди тома или 80 милиона страници документи, издадени от испанските колониални органи. Бележки
Indický archiv v Seville

Indický archiv v Seville (šp. Archivo General de Indias) je název archivu, který se nachází v městě Sevilla ve španělském autonomním společenství Andalusie. V roce 1785 jej založil španělský král Karel III., který zamýšlel shromáždit na jednom místě všechny dostupné informace o španělských koloniích. Pro svou kulturní hodnotu byla celá stavba v roce 1987 přiřazena ke světovému dědictví, a to spolu s katedrálou Panny Marie a královským palácem v témže městě. Reference V tomto článku byl použit překlad textu z článku Główne Archiwum Indii na polské Wikipedii. Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Indický archiv v Seville na Wikimedia Commons
Archives générales des Indes

Les Archives générales des Indes (en espagnol : Archivo General de Indias) sont nées en 1785 de la volonté de Charles III d'Espagne de centraliser en un lieu unique les documents relatifs aux colonies espagnoles, sans doute avec l'arrière-pensée de favoriser l'écriture d'une histoire de la colonisation qui contredise la légende noire répandue à ce sujet dans plusieurs pays européens, par exemple en France avec l'Histoire des deux Indes de l'abbé Raynal. Ces fonds étaient auparavant répartis entre les Archives générales de Simancas, proches de la saturation, Cadix et Séville. José de Galvez y Gallardo, secrétaire des Indes, fut chargé de mener à bien le projet, avec l'aide de l'historien Juan Bautista Muñoz (es), premier cosmographe des Indes. Historique La Casa Lonja de Mercaderes de Séville, construite sous le règne de Philippe II entre 1584 et 1598 par Juan de Mijares sur les plans de Juan de Herrera, fut choisie pour abriter la nouvelle institution. En octobre 1785, les premiers documents arrivèrent, en provenance de Simancas. La date de 1760 fut choisie comme séparation entre ce qui serait envoyé à Séville pour y être conservé et ce qui resterait dans les administrations comme archives courantes. Les principaux fonds Les archives occupent plus de neuf kilomètres linéaires. Les fonds les plus importants en volume sont ceux du Conseil des Indes, de la Casa de Contratación, des Secrétariats d'État ayant eu à connaître, à partir du XVIIIe, des affaires coloniales, de la Compagnie royale de La Havane et de la chambre d'outre-mer du Tribunal des comptes. Seuls quelques documents viennent directement des organismes coloniaux (Capitainerie générale de Cuba (XVIIIe-XIXe siècles) rapatriée à la suite de la guerre hispano-américaine) ou de particuliers ayant joué un rôle dans l'administration coloniale, comme le duc de Veragua, descendant direct de Christophe Colomb, le général Polivieja, un des derniers capitaines généraux des Philippines ou le vice-roi du Pérou Abascal. Les Archives générales des Indes possèdent les fonds d'archives les plus importants sur l'histoire politique, économique, culturelle et sociale de l'ancien empire colonial espagnol. Elles conservent des autographes de Christophe Colomb, de Magellan, de Vasco Nunez de Balboa, de Pizarro et de Cortés. Notes et références Voir aussi Articles connexes Mésomaéricanistes par siècle Chroniqueur des Indes, Conseil des Indes Liens externes Site du ministère de la culture espagnol, portail des AGI. (es) Site officiel Sciences de l’information et bibliothèques Portail du patrimoine mondial Portail de l’Amérique Portail de Séville
Archivo de Indias

Glavni arhiv Indija (španjolski: Archivo General de Indias) je stara trgovačka burza (Casa Lonja de Mercaderes) u Sevilli, Španjolska, u kojoj se čuva iznimno vrijedan arhiv koji svjedoči o povijesti Španjolskog Carstva u Amerikama i Filipinima. Građevinu je u stilu talijanske renesanse dizajnirao Juan de Herrera i zbog svoje važnosti, ali i neobične arhitekture, upisana je 1987. godine, zajedno s Alcázarom i Katedralom u Sevilli, na UNESCO-ov popis mjesta svjetske baštine u Europi. Povijest Građevinu je naručio Filip II., španjolski kralj 1572. godine, i to od graditelja njegove palače El Escorial, Juana de Herrere, kako bi u njoj smjestio Savjet trgovaca Seville koji su se do tada sastajali u dvoranama katedrale kako bi raspravljali o poslovima u kolonijama. Što je kralj smatrao neprimjerenim. Zgradu je započeo graditi Juan de Mijares, prema Herrerinim planovima, 1584. godine i počela se koristiti već 1598., što se može vidjeti po natpisu na sjevernoj fasadi. No, radovi na njoj su nastavljeni tijekom 17. stoljeća i dovršio ju je Pedro Sanchez Falconete. Karlo III., španjolski kralj, je izdao dekret 1785. godine kojim je odredio da se u ovoj građevini smjesti novoosnovani arhiv "Savjeta Indija", kako bi se pod jednim krovom držala sva dokumentacija vezana za španjolske prekomorske kolonije, koji su do tada bili razasuti u više gradova. Ministar Indija, José de Gálvez y Gallardo, je u duhu prosvjetiteljstva odlučio kako će samo dokumente starije od 1760-ih smjestiti tu, a novije nastaviti smještati u starim arhivima, kako bi povjesničari mogli proučavati povijest španjolskog kolonijalnog carstva. Kako bi golema dokumentacija bila smještena 1785. godine proširena je Casa Lonja, a 1787. izgrađeno je masivno mramorno stubište. Zgrada je detaljno obnovljena od 2002. do 2004. godine, za koje vrijeme nije korištena kao istraživačka knjižnica, a od 2005. godine je otpočeo proces digitalizacije njezinih 15 mlijuna stranica. Odlike Zgrada zatvara veliko kvadratično dvorište s galerijama na dva kata čiji su prozori utopljeni kvadrati između plošnih pilastra. Iznad svakog prozora, kao ukras, nalaze se jednostavne kvadratne ploče. Zgradu na vrhu okružuje balustrada s obeliskom na svakom kutu. Na njoj nema skulpturalnih ukrasa, samo diskretni kontrast kamena i štuko dekoracija u obliku plitkih reljefa na pilastrima, i na pločama iznad svakog prozora. Arhiv je bogata dokumentacija španjolskih kolonija od dolaska prvih konkvistadora do konca 19. stoljeća, uključujući dnevnik Kristofora Kolumba, mapa i planova kolonijalnih gradova i mnogi drugi važni, ali i usputni sitni dokumenti. U ovoj zgradi je papa Aleksandar VI. 1493. godine izdao bulu "Inter caetera" o podjeli Novog Svijeta između Španjolske i Portugala, a Miguel de Cervantes tražio je zaposlenje. Danas se na njegovih devet kilometara polica čuva oko 43.000 svezaka i oko 80 milijuna stranica razne kolonijalne administracije. Vanjske poveznice Službene stranice Arhiva Arhivirana inačica izvorne stranice od 4. rujna 2010. (Wayback Machine)
Arquivo Geral das Índias

O Arquivo Geral das Índias (em castelhano, Archivo General de Indias) é um arquivo histórico espanhol no centro de Sevilha que foi criado em 1785 por iniciativa do rei Carlos III, visando centralizar num único lugar a documentação referente às colónias espanholas que até então se encontrava dispersa por diversos arquivos em Simancas, Cádiz e Sevilha. O arquivo conserva cerca de 43 000 documentos, com 80 milhões de páginas e 8 000 mapas e desenhos que procedem, fundamentalmente, dos organismos metropolitanos encarregues da administração das colónias. O acervo inclui documentos como o Tratado de Tordesilhas ou documentos pessoais de Cristóvão Colombo, Fernão de Magalhães, Vasco Nuñez de Balboa, Francisco Pizarro e Hernán Cortés. Grande parte deles provêm do antigo Conselho das Índias e da Casa de Contratação. O edifício e seu conteúdo encontram-se classificados como Património Mundial pela UNESCO desde 1987, no sítio denominado Catedral, Alcazar e Arquivo das Índias em Sevilha. Referências Ligações externas «Página do Ministério da Cultura Espanhol sobre o AGI»
Archivo General de Indias

Archivo General de Indias tillkom 1785 på begäran av kungen Karl III av Spanien, med målet att centralisera på en enda plats referensdokument rörande de spanska kolonierna som då var utspridda på flera arkiv: Simancas, Cádiz och Sevilla. Ansvarig för projektet blev José de Gálvez y Gallardo, Indiensekreterare, som tog hand om den akademiska delen och historikern Juan Bautista Muñoz, förste kosmograf för Indias, som tog hand om dess utförande. Byggnaden Casa Lonja de Mercaderes i Sevilla, som var konstruerad under Filip II av Spanien mellan 1584 och 1598, av Juan de Mijares, efter ritningar av Juan de Herrera, valdes som plats för arkivet, en uppgift som den har även i dag. Arkivet omfattar i dag mer än 9 000 hyllmeter. Det handlar om 43 000 dossier med omkring 80 miljoner sidor och 8 000 kartor och teckningar som härstammar huvudsakligen från koloniernas statsförvaltningar: Consejo de Indias, 1500-talet-1800-talet Casa de la Contratación, 1500-talet-1700-talet Consulados de Sevilla y Cádiz, 1500-talet-1800-talet Secretarías de Estado y del Despacho Universal de Indias, de Estado, Gracia y Justicia, Hacienda y Guerra, 1700-talet-1800-talet Secretaría del Juzgado de Arribadas de Cádiz, 1700-talet-1800-talet Comisaría Interventora de la Hacienda Pública de Cádiz, Dirección General de la Renta de Correos, 1700-talet-1800-talet Sala de Ultramar, Tribunal de Cuentas, 1800-talet Real Compañía de la Habana, 1700-talet-1800-talet. Några dokument härstammar direkt från organisationer i kolonierna eller personer i den koloniala förvaltningen eller från enskilda personer (till exempel dokumenten från Columbus som förvärvades 1930). För närvarande är arkivet det största existerande över Spaniens aktiviteter i Amerika och Filippinerna och innehåller dokument som behandlar den politiska, sociala och ekonomiska historien, kyrkans historia och konstens och kulturens utveckling samt om geografin i dessa områden. Arkivet innehåller en stor mängd ovärderliga historiska artefakt: handskrivna texter av Christofer Columbus, Ferdinand Magellan, Vasco Núñez de Balboa, Hernán Cortés, Francisco Pizarro med flera. Tusentals forskare besöker arkivet varje år. Arkivet är ett av de allmänna arkiven (tillsammans med arkivet i Aragón och arkivet i Simancas) som hör till den spanska staten. 1987 utsågs det till Världsarv av Unesco tillsammans med katedralen, Giralda och Reales Alcázares i Sevilla. Bibliografi (spanska) González García, Pedro (et al) (1995). Archivo General de Indias. Barcelona. Editorial: Lunwerg. ISBN 84-7782-365-0 (spanska) López Díaz, María Teresa; Domínguez, Antonio (1983). Catálogo de documentos históricos farmacéuticos del Archivo General de Indias. Sevilla. Secretariado de Publicaciones de la Universidad. ISBN 84-7405-271-8 (spanska) Baudot, Georges (1986). El Archivo General de Indias en mi recuerdo. Sevilla. Editorial: Junta de Andalucía, Consejería de Cultura. ISBN 84-505-2381-8 Referenser Den här artikeln är helt eller delvis baserad på material från spanskspråkiga Wikipedia. Noter Externa länkar (spanska) Web del Archivo General de Indias en el Ministerio de Cultura de España
Universitat Pablo de Olavide

La Universitat Pablo de Olavide (UPO) és una universitat pública situada a Sevilla, Espanya. Fundada el 1997, és una de les universitats públiques més recents, i compta amb una mica més d'onze mil alumnes. Destaca la seva oferta de graus, dobles graus i postgraus en camps com les Ciències Jurídiques, Ciències Socials, Humanitats, Biotecnologia, Ciències Ambientals, Ciències de l'Esport i Informàtica. Quant a recerca, se situa al capdavant dels rànquings nacionals que tenen en compte la productivitat segons grandària i recursos. El campus d'aproximadament 140 hectàrees es troba al sud-est de Sevilla, pertanyent al terme municipal de Dos Hermanas en la seva majoria, limitant amb llacunes del riu Guadaíra. També té una petita presència a Alcalá de Guadaíra i Sevilla capital. Porta el seu nom en honor del polític il·lustrat hispano-peruà Pablo de Olavide (1725-1803), el qual va destacar per la repoblació i la fundació de diversos municipis d'Andalusia en el pla de Nuevas Poblaciones de Andalucía i Sierra Morena i a Sevilla com a planificador de la ciutat i reformador de la Universitat de Sevilla. La Universitat Pablo de Olavide està concebuda en un model de campus únic, integrant en un mateix espai tots els seus centres i serveis. Conjumina d'aquesta manera les seves funcions socials, docents, de recerca, residencials i esportives en un mateix espai geogràfic. Des de Sevilla, es pot accedir al campus mitjançant transport públic (autobús urbà i metro), per la xarxa de carrils per a bicicletes o amb cotxe per la carretera d'Utrera (A-376). Història Les instal·lacions de la Universitat de Pablo de Olavide tenen el seu origen en les de la Universitat Laboral de Sevilla, hederera de l'antiga Universitat Laboral Primo de Rivera constituïda en 1959. En 1997 es crea la Universitat Pablo de Olavide, de Sevilla mitjançant la Llei 3/1997. Vegeu també Referències
Universität Pablo de Olavide

Die Universität Pablo de Olavide (spanisch: Universidad Pablo de Olavide) ist eine öffentliche Universität in Sevilla (Spanien). Hochschulprofil Die Gründung erfolgte 1997 und ist somit eine der jüngsten öffentlichen Universitäten Spaniens. Die UPO hat ca. 12.000 Studierende und ist damit kleiner als die ältere und bekanntere Universität Sevilla (spanisch: Universidad de Sevilla). Der ca. 140 ha große Campus der UPO befindet sich am südöstlichen Stadtrand Sevillas, der Hauptstadt Andalusiens. Die UPO trägt ihren Namen zu Ehren des hispano-peruanischen Aufklärers und Politikers Pablo de Olavide y Jáuregui (1725–1803), der in Sevilla als Stadtplaner und Reformator der Universität von Sevilla wirkte. Die Namensgebung soll dem Wunsch nach einer Öffnung nach Lateinamerika hin Ausdruck verleihen; umgesetzt wird dies u. a. durch kulturelle und wissenschaftliche Kooperationen mit lateinamerikanischen Universitäten. Der Campus wurde während des Franquismus Anfang der 1950er Jahre errichtet. Von 1956 bis zu ihrer Auflösung 1978 befand sich dort die Universidad Laboral "José Antonio Primo de Rivera", an der Arbeiter oder ihre Kinder eine Lehre, den Meister oder Fortbildungskurse ablegen konnten. Fakultäten Es gibt sechs Fakultäten: Fak. für Wirtschaftswissenschaften (Ciencias Empresariales) Fak. für Experimentelle Wissenschaften (C. Experimentales) Fak. für Sport (Deporte) Fak. für Recht (Derecho) Fak. für Humanwissenschaften (Humanidades) Fak. für Sozialwissenschaften (C. sociales) Forschungszentren Zur Universität gehören folgende Forschungszentren: CABD (Andalusisches Zentrum für Entwicklungsbiologie; Centro Andaluz de Biología del Desarollo), ein spanienweit führendes interdisziplinäres Zentrum für Entwicklungsbiologie Zentrum für politische Soziologie (Centro de Sociología Política) CICSMA (Forschungszentrum für Sozial- und Umweltrechnungswesen; Centro de Investigación en Contabilidad Social y Medioambiental) Amerika-Kolleg (El Colegio de América), eine Plattform zur Förderung von Latinoamerika- und Karibik-Studien und der Zusammenarbeit mit dortigen Universitäten. Spezielle Programme und Stipendien Es werden zahlreiche Programme und internationale Stipendien angeboten, die Studenten einen Auslandsaufenthalt ermöglichen, unter anderem: Erasmus-Programm Programm Atlanticus (bilaterale Programme für Aufenthalte in den USA, Kanada und Australien) PIMA (“Intercambio y Movilidad Académica”, Programm der Organisation Iberoamerikanischer Staaten) Programm Mexicalia (bilaterales Programm für Aufenthalte in Mexico) Programm UPO-PUCP (bilaterales Programm für Aufenthalte in Peru) Programm "Becas Iberoamérica Santander" Siehe auch Liste der Universitäten in Spanien Universität Sevilla Weblinks Homepage der Universität Pablo de Olavide (spanisch, englisch) Einzelnachweise
Université Pablo de Olavide

L’université Pablo de Olavide (en espagnol : Universidad Pablo de Olavide, UPO) est une université publique située à Séville, en Espagne, et fondée en 1997. Liens externes (es) Site officiel Ressources relatives à la recherche : Classement académique des universités mondiales Horizon 2020 U-Multirank Portail de Séville Portail des universités
Universidade Pablo de Olavide

A Universidade Pablo de Olavide (em castelhano: Universidad Pablo de Olavide) é uma instituição de ensino superior pública situada em Sevilha, na Espanha. Fundada em 1997, conta com mais de 10.000 alunos. Seu atual reitor é Francisco Oliva Blázquez. O campus de aproximadamente 140 hectares está localizado no sudeste de Sevilha, a maior parte pertencente ao município de Dos Hermanas, que margeia as lagoas do rio Guadaíra. Referências
Университет имени Пабло де Олавиде

Университет имени Пабло де Олавиде (исп. Universidad Pablo de Olavide, сокр. UPO) — государственный университет в столице Андалусии Севилье. Основан в 1997 году и тем самым является одним из самых молодых университетов Испании. Получил название в честь испано-перуанского политика и просветителя XVIII века Пабло де Олавиде. В университете на шести факультетах обучается свыше 11 тыс. студентов. Ссылки На Викискладе есть медиафайлы по теме Университет имени Пабло де Олавиде Официальный сайт