NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Mariany Północne

Mariany Północne (Wspólnota Marianów Północnych; ang. Northern Mariana Islands, Commonwealth of the Northern Mariana Islands; czam. Notte Mariånas, Sankattan Siha Na Islas Mariånas) – terytorium zorganizowane nieinkorporowane Stanów Zjednoczonych o statusie wspólnoty (US Commonwealth), położone w północno-zachodniej Oceanii. Stolicą Marianów Północnych jest Capitol Hill. Geografia Terytorium zajmuje północną część archipelagu Marianów, położonego w Mikronezji, w północno-zachodniej części Oceanu Spokojnego. W jego skład wchodzi 14 wysp, a powierzchnia wynosi 477 km². Ustrój polityczny Mariany Północne są terytorium zależnym mającym status terytorium nieinkorporowanego zorganizowanego o statusie „wspólnoty” (ang. commonwealth) – zależnego od Stanów Zjednoczonych o dużej autonomii wewnętrznej, co odpowiada statusowi terytorium stowarzyszonego ze Stanami Zjednoczonymi. Rządy sprawuje gubernator wybierany w wyborach powszechnych. Ze względu na ich status, Marianami Północnymi administruje Office of Insular Affairs amerykańskiego Departamentu Zasobów Wewnętrznych. Władza ustawodawcza należy do dwuizbowego parlamentu składającego się z 18-osobowej izby niższej (Izba Reprezentantów) i 9-osobowej izby wyższej (Senat). Podział administracyjny Mariany Północne dzielą się na 4 okręgi: Northern Islands Rota Saipan Tinian Historia Wyspy zostały odkryte w 1521 przez Magellana i do 1898 stanowiły własność hiszpańską. Wtedy to północna część Marianów została zakupiona przez Niemcy, ale po I wojnie światowej, jako terytorium mandatowe Ligi Narodów, przeszła pod administrację japońską. W latach 1947–1990, jako terytorium powiernicze, wchodziły w skład Powierniczych Wysp Pacyfiku. Jednocześnie w 1978, mając autonomię wewnętrzną, uzyskały status państwa stowarzyszonego ze Stanami Zjednoczonymi. Demografia Wyspy Marianów Północnych W skład terytorium wchodzą następujące wyspy (wymienione z północy na południe): Stosunki wyznaniowe Struktura religijna kraju w 2010 roku według Centrum Badawczego Pew: Katolicyzm: 64,1% (zobacz: metropolia Hagåtña) Protestantyzm: 16% (gł. baptyści, kongregacjonaliści, kalwini i zielonoświątkowcy) Buddyzm: 10,6% Religie plemienne: 5,3% Inni chrześcijanie: 1,2% (w tym Świadkowie Jehowy) Brak religii: 1,0% Islam: 0,7% Inne religie: 1,1%. Przypisy
Ilhas Marianas Setentrionais

As Ilhas Marianas Setentrionais ou Ilhas Marianas do Norte (em inglês: Northern Mariana Islands, pronunciado: [ˈnɔɹ.ðɚn ˌmɛɹ.iˈæn.ə ˈaɪ.ləndz] (); em chamorro: Sankattan Siha Na Islas Mariånas; em caroliniano: Commonwealth Téél Falúw kka Efáng llól Marianas), com a designação oficial de Comunidade das Ilhas Marianas Setentrionais (em inglês: Commonwealth of the Northern Mariana Islands, abreviado para CNMI), são um Estado livremente associado aos Estados Unidos, situado na Micronésia, que compreende 14 ilhas do arquipélago das Marianas. Faz divisa, ao norte com as ilhas Vulcano e com a ilha Marcus e outros territórios do Japão, ao sul com a dependência norte-americana de Guam e com os Estados Federados da Micronésia. História As ilhas foram descobertas por Fernão de Magalhães em 1521, que as declarou colónia espanhola e as apelidou de "Las Islas de los Ladrones", (Ilhas dos Ladrões), aparentemente porque os nativos não eram amistosos. Em 1668 o nome das ilhas foi mudado para Las Marianas, em homenagem a Mariana da Áustria, viúva do rei Filipe IV de Espanha. Praticamente toda a população nativa foi exterminada durante o domínio espanhol e, mais tarde, foram repovoadas por nativos doutras ilhas da Micronésia. A colónia espanhola foi vendida à Alemanha em 1899 e tomada pelos japoneses em 1914, que a tornaram numa zona militar. Durante a Segunda Guerra Mundial, os "Marines" aterraram ali a 15 de Junho de 1944 e ganharam a Batalha de Saipaã, que durou 3 semanas. Depois da derrota do Japão, as ilhas passaram a ser administradas pelos EUA, como parte do Protetorado das Ilhas do Pacífico das Nações Unidas, num mandato da ONU, a partir de 1947. Na década de 1970, os seus habitantes decidiram-se, não a favor da independência, mas de laços mais fortes com os Estados Unidos e, a 1 de Janeiro de 1978 foi aprovada a constituição do seu estatuto atual. Geografia As Ilhas Marianas constituem um arco vulcânico no encontro das placas tectónicas das Filipinas e do Pacífico. Na vertente oriental deste arco encontra-se a Fossa das Marianas, onde foi detetada a maior profundidade dos oceanos - 10 924 m. As ilhas são, de sul para norte: Rota, Tinian, Saipã, Farallón de Medinilla, Anatahan, Sarigan, Guguan, Alamagan, Pagan, Aguijan, Agrihan, Asuncion, Ilhas Maug e Farallón de Pájaros. As únicas com população permanente são Saipã, Tinian e Rota. As ilhas do norte têm vulcões ativos, enquanto as do sul são cobertas por terraços coralinos. O clima é tropical marítimo. Dados Área: 477 km² População: 74.612 Densidade Demográfica: 156,4 h/km² Capital: Saipã Religião: Cristianismo (81,3%) Principais Cidades Tanapag Ver também Lista de territórios dependentes Lista de Estados soberanos e territórios dependentes da Oceania Referências
Severni Marijanski otoki

Severni Marijanski otoki so državna zveza na strateški lokaciji v Severnem Tihem oceanu v politični uniji z Združenimi državami Amerike. Sestavlja jo 14 otokov severovzhodno od Filipinov, na 15°12'S, 145°45'V. Otočje vključuje otoke Saipan, Rota in Tinian, in skupaj meri okrog 477 km². Najboljši pristanišči imata Saipan in Tinian.
Северна Маријанска Острва

Северна Маријанска Острва (енгл. Northern Mariana Islands), званично Комонвелт Северна Маријанска Острва (енгл. Commonwealth of the Northern Mariana Islands), архипелаг је од 15 мањих острва у северозападном делу Тихог океана укупне површине око 477 км². Географски архипелаг је део Маријанских острва, док геополитички представља део америчких придружених територија. Острва су смештена јужно од Јапана и северно од Гвама. Административно седиште архипелага налази се на острву Сајпан које у административном смислу представља једну јединствену општину. До почетка 20. века били су познати под надимком острва Ладроне. Историја Године 1521. Фердинанд Магелан, као први Европљанин, открива ову групу оства и назива их Islas de Ladrones, Ладроноток или Острво лопова, јер су тадашњи становници по његовом мишљењу отуђили (украли) ствари са његових бродова. Шпанија анектира острва 1667. и именује их по својој краљици Марији Ани од Аустрије. Након Шпанско-америчког рата Шпанија даје јужни део Американцима и продаје 1899. северни део Немцима. Од 1975. група острва Северна Маријански острва је у Комонвелту са САД. Становништво 86% становништва углавном прича неслужбеним језиком, као нпр. микронезијски и полинезијски језик. Географија Подручје се састоји од 16 острва, који се простиру на преко 500 km од којих су Сајпан, Тинијан и Рота највећи. Маријански ров, најдубљи део светских океана, назван је по Маријанским острвима и налази се источно и јужно од њих. Референце Спољашње везе
Illes Manu'a

. Les illes Manuʻa (en samoà: Manuʻa tele) és un arxipèlag de tres illes: Ta'u, Ofu i Olosega. Formen un dels tres districtes de la Samoa Nord-americana, situades a 110 km a l'est de Tutuila. Geografia Les tres illes són d'origen volcànic. Ta'u és l'illa més gran amb 44,3 km². Les illes Ofu (7,2 km²) i Olosega (5,1 km²) estan unides per un escull de corall poc profund i, des del 1970, per un pont. A ponent d'Ofu es troba l'illot Nu'utele. La població total al cens del 2000 era de 1.378 habitants amb la següent distribució per illes: 873 a Ta'u, 289 a Ofu i 216 a Olosega. La capital tradicional és la vila de Ta'ū. La meitat de l'illa Ta'u forma part del Parc Nacional de la Samoa Nod-americana. La terra és de propietat comunal de les famílies de Manu'a i per llei no es poden vendre. Les terres del parc nacional que estan llogades al servei de Parcs Nacionals dels Estats Units. Història Les illes Manu'a van ser descobertes, el 14 de juny del 1721, pel neerlandès Jacob Roggeveen que les va anomenar illes Bouman. Segons les tradicions orals, l'origen de la cultura samoana i de les genealogies de la Polinèsia oriental es troba a Manu'a. El cap tradicional de les illes s'anomenava Tui Manu'a. L'últim va ser Tui Manu'a Elisala, que va morir el 2 de juliol del 1909. El 14 de juliol del 1904 va signar l'acta de cessió de les illes Manu'a als Estats Units, a conseqüència del tractat de Berlín del 1899 on Alemanya i els Estats Units es van repartir les illes Samoa. Per voluntat de Tui Manu'a Elisala, el títol no es va cedir al seu successor. Tècnicament, el títol i les possessions del Tui Manu'a avui segueixen sota custòdia del clan Anoalo, però no existeix un titular. La influència cultural forana és menys acusada a les illes Manu'a que a la més gran i poblada Tutuila. Es conserva la llengua samoana en una forma més arcaica. El 1925 va ser el lloc on l'antropòloga Margaret Mead va fer el seu controvertit treball de camp sobre l'adolescència. Referències Dades de l'oficina del cens dels EUA (anglès) Mapa de les illes Manu'a PDF
Manuainseln

Die Manuʻainseln (englisch Manuʻa Islands Group, samoan. Manuʻa tele, alter Name Baumann-Inseln) sind eine zu Amerikanisch-Samoa gehörende Inselgruppe. Geographie Sie umfassen die zweit-, die dritt- und die viertgrößte Insel des Territoriums: Taʻū (45,7 km² groß), Ofu (7,5 km²) und Olosega (5,4 km²), sowie Nuʻutele Island (0,18 km², eine unbewohnte Nebeninsel 200 Meter westlich von Ofu) und liegen etwa 100 km östlich von Tutuila, der Hauptinsel Amerikanisch-Samoas. Ofu und Olosega sind durch eine Sandbank zu einer Doppelinsel (Ofu-Olosega) verbunden. Der Hauptort der Manuʻainseln ist Taʻū auf der gleichnamigen Insel. Die vier Inseln sind vulkanischen Ursprungs und berühmt für ihre spektakuläre, üppig bewachsene Berglandschaft und ihre Sandstrände. Der Berg Lata auf Taʻū ist mit 969 m (in anderen Quellen: 995 m) die höchste Erhebung in Amerikanisch-Samoa. Die Klippen der Insel erreichen Höhen bis über 350 m. Geschichte Die Inselgruppe wurde am 14./15. Juni 1722 von Jakob Roggeveen für Europa entdeckt, der sie Baumann-Inseln nannte, nach dem Kapitän seines Begleitschiffes Thienhoven. Auf den Manuʻainseln leben in kleinen Dörfern insgesamt etwa 5000 Menschen, die fast alle Polynesier sind. Im Jahre 1904 kamen die Inseln unter US-amerikanische Herrschaft. Die Inseln Taʻū und Ofu verfügen über Flugplätze; es bestehen regelmäßige Flugverbindungen nach Pago Pago, der Hauptstadt von Amerikanisch-Samoa. Große Teile der Inselgruppe gehören seit 1988 zum Nationalpark von Amerikanisch-Samoa. Die amerikanische Anthropologin und Ethnologin Margaret Mead lebte als junge Forscherin für einige Zeit im Dorf Lumā auf Taʻū und studierte dort die traditionelle samoanische Gesellschaft. Im Februar 2005 wurden die Manuʻainseln durch einen tropischen Zyklon schwer getroffen. Besonders in den Dörfern Taʻū und Faleāsao entstand großer Sachschaden. Weblinks kurze Beschreibung (englisch) Landkarte der Manuainseln (PDF-Datei; 69 kB) Seite über den Nationalpark (englisch)
Islas Manu'a

Las islas Manu'a (en samoano: Manu'a tele; en inglés: Manu'a Islands)​ son un pequeño archipiélago localizado en el océano Pacífico Sur, que consiste en tres islas principales: Ta'u (39 km²), Ofu y Olosega. Las islas están localizadas a 110 km al este de la isla de Tutuila y son parte del territorio dependiente conocido como la Samoa Americana (American Samoa).​​ Las tres islas son territorios elevados con restos volcánicos que surgen del mar. En contraste con la mayoría de los lugares en el mundo, la población de estas islas ha venido disminuyendo constantemente desde hace décadas. En la década de 1930 alrededor del 20 % de la población de Samoa Americana vivía en las islas Manu'a. En 1980, solo el 6 % se encontraba allí. La emigración es la consecuencia de la falta de oportunidades económicas. Véase también Territorio dependiente Geografía de Oceanía Referencias Enlaces externos Mapa de localización (enlace roto disponible en Internet Archive; véase el historial, la primera versión y la última).
Manu'a

Manu'a ou les îles de Manu'a (en samoan, Manuʻa tele) sont un groupe d'îles de l'archipel des Samoa américaines, notamment Ta'ū, Ofu et Olosega. Ces îles sont situées à 110 km de Tutuila. Le chef de Manu'a et des îles environnantes céda son domaine aux États-Unis d'Amérique le 16 juillet 1904. La lignée souveraine de l'île s'éteignit le 2 avril 1909. Géographie Ces trois îles possèdent des volcans. Certains fragments volcaniques et autres longent encore la mer à 14 °C sud de l'équateur. Contrairement à certains endroits dans le monde, la population de ces îles a nettement diminué durant des décennies. Dans les années 1930, seule 20 % de la population des Samoas Américains a vécu sur les îles de Manuʻa. En 1980, on ne comptait plus que 6 % de la population. Communément, les familles Samoas sont propriétaires de toute l'île de Manuʻa. Histoire La traditionnelle capitale de Manuʻa est le village de Taʻū, sur l'île de Taʻū, aujourd'hui territoire américain des Samoans. En juillet 1904, elle a été cédée aux États-Unis par décret signé de la main de Tui Manua Elisala (chef suprême de Manuʻa). Voir aussi Article connexe Liste des chefs de Manu'a Liens externes (en) Les Samoas (en) Guide de voyage aux Îles Samoas Portail des Samoa américaines Portail des îles
Manu'a-eilanden

De Manu'a-eilanden zijn een eilandengroep in Amerikaans-Samoa. De groep bestaat uit de volgende eilanden: Ta'u (oppervlakte 39 km²; hoogste punt 695 meter) Ofu (hoogste punt 494 meter) Olosega (hoogste punt 639 meter) De volgende zoogdieren komen in de groep voor: Polynesische rat (Rattus exulans) (geïntroduceerd) Pteropus samoensis Tongavleerhond (Pteropus tonganus) Emballonura semicaudata
Острова Мануа

Острова Мануа (англ. Manuʻa Islands) — островная группа, состоящая из четырёх островов: Тау (три округа: Тау, Фалеасао и Фитиута) (44,31 км²), Нуутеле, Офу (7,215 км²) и Олосега (5,163 км²) (последние два острова соединены песчаной отмелью). Группа расположена примерно в 110 км к востоку от острова Тутуила. Является частью Американского Самоа. География Все острова имеют вулканическое происхождение. Высшая точка — гора Лата (969 м), расположена на острове Тау. Значительную часть Мануа составляют заповедники. История Острова Мануа имеют тесные исторические и культурные связи с другими островами Самоа. В полинезийской мифологии острова Мануа считались священным местом, так как на них, согласно легендам, верховный полинезийский бог Тагалоа создал человека и окружающие острова. В прошлом верховные вожди Мануа носили титул Туи-Мануа (Tui Manu’a). Последним из них был Туимануа Элисара (Tuimanu’a Elisara), умерший 2 июля 1909 года. Титул Туи-Мануа до сих пор существует, однако нет людей, носящих его. Первым европейцем, увидевшим острова Мануа, стал голландский путешественник Якоб Роггевен, открывший их 14 июня 1721 года. Острова официально стали владением США 14 июля 1904 года. Население Численность населения островов Мануа в 2010 году составляла 1323 человек: на Тау проживало 970 человек, на Офу — 176 человек, на Олосега — 177 человек. Население постепенно сокращается. В 1930-х годах примерно 20 % населения Американского Самоа проживало на островах, к 1980-м годам — только 6 %. Отток жителей связан с отсутствием на Мануа экономических возможностей. Главный город группы островов Мануа — город Лума на острове Тау. Примечания Литература Ману́а // Магнитка — Медуза. — М. : Советская энциклопедия, 1954. — С. 234. — (Большая советская энциклопедия : [в 51 т.] / гл. ред. Б. А. Введенский ; 1949—1958, т. 26). Ссылки Сайт, посвящённый островам (англ.). Архивировано из оригинала 3 июня 2001 года. Карта островов (англ.) Национальные парки Американского Самоа (англ.) Текст договора о цессии островов Мануа (англ.). Архивировано из оригинала 11 января 2005 года.
Manuaöarna

Manu'aöarna (engelska: Manua Islands; samoanska: Manu'a tele) är en ögrupp i Polynesien i södra Stilla havet och tillhör Amerikanska Samoa. Geografi Manu'aöarna utgör den östra ögruppen i Amerikanska Samoa och ligger cirka 110 km öster om Tutuilaöarna. Ögruppen är av vulkaniskt ursprung och har en areal om cirka 53 km² och består av (1): Ta'ū, huvudön, cirka 44 km² Ofu, nordväst om huvudön, cirka 4,9 km² Olosega, nordväst om huvudön, cirka 3,9 km² samt de obebodda Nu'utele Island, nordöst om huvudön, och ytterligare en rad småöar De högsta höjderna är Tumu Mountain på cirka 494 m ö.h. på Ofu, Piumafua Mountain på cirka 639 m ö.h. på Olosega och Lata Mountain på cirka 966 m ö.h. på Ta'ū (2). Förvaltningsmässigt utgör området ett eget distrikt inom Amerikanska Samoa. Befolkningen uppgår till cirka 1 400 invånare (3) där cirka 600 bor i huvudorten Tau på Ta'ū. Ögruppen har tre flygplatser Ofu (flygplatskod "OFU") som ligger på Ofus södra del, Fitiuta (flygplatskod "FTI") som ligger på Ta'ūs östra del och Tau (flygplatskod "TAV", en liten flygplats för sjöflygplan). Alla har kapacitet för lokalt flyg. Historia Samoaöarna beboddes av polynesier sedan 1000-talet f.Kr. Den nederländske upptäcktsresanden Jakob Roggeveen blev den 13 juni 1722 den förste europé att besöka Samoaöarna (2). Även franske Louis Antoine de Bougainville besökte området 1768 som då namngav öarna "Iles Navigateurs". Den 16 juli 1904 övergår Manu'aöarna formellt till USA:s förvaltning efter Samoaöarnas delning genom Berlinfördraget. (3) Manu'aöarna förvaltades av den amerikanska flottan (US Navy) från den 17 februari 1900 till den 29 juni 1951 då förvaltningen övergick till det amerikanska inrikesdepartementet (US Department of the Interior). Den amerikanska antropologen Margaret Mead utförde före andra världskriget studier på ön som hon 1928 publicerade i boken Coming of Age in Samoa. Den 31 oktober 1988 inrättades American Samoa nationalpark som omfattar delar av Tutuila, Ofu och Ta'ū. I februari 2005 drabbades öarna hårt av cyklonen "Percy" med stor förstörelse som följd. Externa länkar om Manu'aöarna bilder från Manu'aöarna karta över Manu'aöarna
Sånta Rita-Sumai

Sånta Rita-Sumai, früher Santa Rita, ist ein Ort an der Südwestküste des US-amerikanischen Außengebiets Guam. Der Ort liegt in den Hügeln mit Blick auf den Apra Harbor. Sånta Rita ist die jüngste Gemeinde auf Guam und wurde nach dem Zweiten Weltkrieg gegründet. Sie entstand aus der Gemeinde Sumay. Geschichte Sånta Rita-Sumai war wie der Rest der Insel unter spanischer Herrschaft. Vor dem Spanisch-Amerikanischen Krieg wurde die Gemeinde Sumay genannt. Sumay war ein Handelszentrum, wurde jedoch bei der Befreiung Guams von der japanischen Besetzung im Zweiten Weltkrieg durch Bombardierungen der US-Streitkräfte schwer zerstört. Die US-Militärverwaltung errichtete auf den Ruinen von Sumay die Naval Base Guam, und die Einwohner von Sumay wurden in die Hügel zwischen dem ehemaligen Dorf Sumay und Fena umgesiedelt. Dort gründeten sie den neuen Ort, benannt nach der Heiligen Rita von Cascia. Im August 2021 wurde der Name des Ortes offiziell in Sånta Rita-Sumai geändert. Demografie Bevölkerungsentwicklung Bildung Das Bildungsministerium von Guam betreibt öffentliche Schulen in Sånta Rita-Sumai. Weblinks Offizielle Website (englisch) Einzelnachweise
Sånta Rita-Sumai, Guam

Sånta Rita-Sumai, formerly Santa Rita and encompassing the former municipality of Sumay, is a village located on the southwest coast of the United States territory of Guam with hills overlooking Apra Harbor. According to the 2020 census it has a population of 6,470, which is up slightly from 6,084 in 2010 but down from 11,857 in 1990. Santa Rita is the newest village in Guam, having been established after the Second World War. History As the rest of the island, Sånta Rita-Sumai was under Spanish rule. Prior to the War, the village of Sumay was on the Orote Peninsula, which forms the southern boundary of Apra Harbor. Once a thriving commercial center, it suffered severe devastation from bombardment by the United States military forces during the Liberation of Guam from the Empire of Japan. The U.S. military assumed control over the ruins of Sumay and built Naval Base Guam on the old village site, while the residents of Sumay were relocated to the hills between their former village and Fena. They established a new village, naming the settlement after Saint Rita of Cascia. The Fena area, which houses Ordnance Annex and Fena Lake (the main source of fresh water for the island), borders the eastern boundary of Sånta Rita-Sumai. In August 2021, Gov. Lou Leon Guerrero signed a bill officially changing the name of the village. Demographics The U.S. Census Bureau counts it under multiple census-designated places: Santa Rita, and Apra Harbor. Education The Department of Education serves the public schools in Sånta Rita-Sumai. Sånta Rita-Sumai contains Harry S. Truman Elementary School, Southern High School, and PACE (Program of Alternative Certification for Educators), which was once Santa Rita Elementary School. H.S. Truman Elementary serves Santa Rita residents, while Southern High School serves Santa Rita, Agat and villages allocated by DoE districting. PACE serves students in need throughout the DoE program. Oceanview Middle School in Agat serves middle school residents. In regards to the Department of Defense Education Activity (DoDEA), Sånta Rita-Sumai is in the school transportation zone for Commander William C. McCool Elementary/Middle School, while Guam High School is the island's sole DoDEA high school. McCool Elementary/Middle School is located on Naval Base Guam, nearly the old Sumay village site. Notable Resident Speaker Antonio Unpingco (1942–2007) - Member of the Guam Legislature Government Commissioners (Sumay) Joaquin C. Diego (1927–1930) Vicente T. Borja (1930–1931) Tomas P. Sablan (1931–1935) Gregorio S. Borja (1935–1937) Vicente D. Lizama (1937–1939) Juan P. Sarmiento (1939–1941) Commissioner (Sånta Rita-Sumai) Juan N. Perez (1945–1952) Joaquin D. Perez (1952–1969) Pedro L.G. Roberto (1969–1973) See also Villages of Guam References and external links Rogers, Robert F (1995). Destiny's Landfall: A History of Guam: University of Hawaii Press. ISBN 0-8248-1678-1 External links Santa Rita Guam at Guam Portal PDN Village Maps "Municipalities of Guam". Statoids.
Santa Rita (Guam)

Santa Rita es un municipio de Guam, dependencia de los Estados Unidos localizada en Oceanía. Es la población más joven del territorio y según el censo del año 2000, posee 7500 habitantes.​ En 1999 fue sede de los Juegos del Pacífico Sur. Antes de la Segunda Guerra Mundial, la población de Sumay ocupaba la Península de Orote, siendo un centro comercial de gran importancia. El lugar fue devastado por los bombardeos del ejército estadounidense que buscaba ocupar la isla y expulsar a los japoneses. Finalmente, tomaron la ciudad y la convirtieron en una estación naval. Los pobladores de Sumay fueron reubicados en las colinas cercanas, donde fundaron Santa Rita, en honor a la santa del mismo nombre. Referencias
Santa Rita (Guam)

Santa Rita (czamorro: Sånta Rita) – okręg administracyjny Guamu i jednocześnie jedna z miejscowości. Okręg ma powierzchnię 44 km², a zamieszkany jest przez 6084 osób (dane spisowe z 2010). W okręgu znajduje się port marynarki wojennej USA - Apra Harbor. Przypisy
Санта-Рита (Гуам)

Санта-Рита (англ. Santa Rita, чамор. Sånta Rita) — деревня и муниципалитет на юго-западном побережье Гуама (США) на холмах, выходящих к гавани Апра. Поселение было образовано после Второй мировой войны и является самым молодым муниципалитетом Гуама. На востоке находится крупнейший водоём Гуама Фена. История До войны полуостров Ороте, который образует южную границу гавани Апра, занимало село Сумай. Когда-то оно было процветающим торговым центром, но во время освобождения Гуама от Японской империи оно сильно пострадало от бомбардировок вооруженными силами США. Американские военные взяли под свой контроль руины Сумая и построили военно-морскую базу, а жители Сумая были переселены на холмы между их бывшей деревней и Феной. Они основали новую деревню, назвав поселение в честь святой Риты Кашийской. Водохранилище Фена, главный источник пресной воды на Гауме, граничит с восточной границей Санта-Риты. Демография Население Агаты по переписи 2010 года составляет 6 084 человека. Примечания Литература Rogers, Robert F (1995). Destiny’s Landfall: A History of Guam: University of Hawaii Press. ISBN 0-8248-1678-1 Ссылки Santa Rita Guam at Guam Portal PDN Village Maps