NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Colmar Airport

Colmar - Houssen Airport (French: Aéroport de Colmar - Houssen) (IATA: CMR, ICAO: LFGA) is an airport in Houssen, 1 km (1 mile) north of Colmar, both communes in the Haut-Rhin department of the Alsace region in France. The airport is along Autoroute A35 and is served by the Colmar Station. Facilities The airport resides at an elevation of 627 feet (191 m) above mean sea level. It has one paved runway designated 01/19 which measures 1,610 by 30 metres (5,282 ft × 98 ft) and a parallel grass runway measuring 950 by 80 metres (3,117 ft × 262 ft). Bugatti Automobile Testing Colmar Airport is used by the automobile company Bugatti to test all of their new W16 Mistral production cars, accelerating them to 186 miles per hour (299 km/h). Statistics References External links A History of Colmar Airport Colmar Airport Accident history for CMR at Aviation Safety Network
Aeroportul Colmar

Aeroportul Colmar (IATA: CMR, ICAO: LFGA) este un aeroport din Houssen, Cantonul Andolsheim, arrondissement de Colmar⁠(d), Haut-Rhin, Grand Est, Franța metropolitană, Franța ce deservește zona Colmar. Aeroportul a fost tranzitat în 2022 de 2.476 de pasageri. A fost numit după zona deservită. Situat la o altitudine de 191 m, aeroportul dispune de o singură pistă. Infrastructură Piste Terminale Note Vezi și
Ориндж (компания)

Ориндж (произнася се Оранжево) е френска телекомуникационна компания. В края на 2019 г. тя имаше почти 266 милиона клиенти по целия свят, което е повече от обявените през 2018 г. През 2019 г. компанията е лидер или втори оператор в 75% от европейските държави, в които е създадена. И в 83% от страната в Африка и Близкия изток. Източници
Orange (společnost)

Orange (dříve France Télécom S.A.) je francouzská telekomunikační společnost působící na několika kontinentech. Jeho služby využívá více než 250 milionů zákazníků a v současné době patří mezi největší společnosti svého druhu na světě. Jeho služby využívá v Evropě (kromě Francie) Slovensko, Polsko, Španělsko, Belgie, Lucembursko, Rumunsko a Moldavsko, dále řada mimoevropských zemí, zejména afrických (například Egypt, Konžská demokratická republika, Keňa, Kamerun). Kromě hlasových a datových mobilních služeb nabízí také mobilní nebo optický internet. Síť Společnost využívá sítě GPRS, EDGE a technologie 3G (UMTS) a 4G. Jako první mobilní operátor v Evropě a druhý na světě[zdroj?] spustil „optickou síť“. Na Slovensku Orange tuto síť optických vláken vlastní (pod názvem FiberNet); vybudoval ji (2007) svépomocí a kromě rychlého internetu slouží také k zabezpečení volání prostřednictvím pevné linky a digitální televize v HD kvalitě. Reference Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Orange na Wikimedia Commons Oficiální stránky
Orange (tvrtka)

Orange je francuska telekomunikacijska tvrtka sa sjedištem u Issy-les-Moulineauxu, predgrađu Pariza. Na kraju 2019. imala je gotovo 266 milijuna kupaca širom svijeta, što je više u odnosu na one objavljene u 2018. U 2019. godini tvrtka je lider ili drugi operater u 75% europskih zemalja u kojima je osnovana. U Africi i na Bliskom Istoku zastupljena je 83%. Izvori Vanjske poveznice Orange Group
Orange (telekommunikációs cég)

Az Orange egy francia távközlési vállalat. 2019 végén világszerte közel 266 millió ügyfele volt, ez meghaladja a 2018-ban közzétett számokat. 2018-ban az Orange 41,391 milliárd eurós forgalmat ért el minden tevékenységével, és világszerte 266 millió ügyfele volt, mobilszolgáltatásait 201 millióan vették igénybe, internetszolgáltatásait pedig 18,2 millióan vették igénybe. Jegyzetek
Orange (przedsiębiorstwo)

Orange Société Anonyme (dawniej jako France Télécom) – grupa kapitałowa francuskiej spółki publicznej, stanowiąca jeden z największych w Europie holdingów przedsiębiorców telekomunikacyjnych. Działa na rynkach 35 krajów, świadcząc w większości z nich usługi w zakresie dostarczania Internetu, telewizji i telefonii komórkowej. Zatrudnia 172 tys. pracowników na całym świecie, w tym 105 tys. w samej Francji. Jego przychody ze sprzedaży w 2011 roku sięgnęły 45,3 miliarda euro. Na stan z dnia 31 grudnia 2011 roku z jej usług korzystało 226 milionów klientów, w tym 147 milionów pod marką Orange. Podmiot dominujący grupy jest spółką publiczną notowaną na giełdach w Paryżu (wchodząc w skład indeksu CAC 40) i Nowym Jorku (NYSE), a także na platformie Euronext. Pakiet kontrolny (25%) akcji pozostaje własnością państwa francuskiego. Jedna ze spółek zależnych, nabyta przez grupę w 2000 roku, jest właścicielem stworzonej w 1993 roku w Wielkiej Brytanii globalnej marki Orange. Globalne operacje grupy Dawne operacje Przypisy
Orange SA

Orange SA este un operator de telecomunicații mobile și o subsidiară a grupului France Telecom. Compania este prezentă în Europa, mai exact în Franța, Belgia, Marea Britanie, Elveția, Austria, Polonia, Slovacia, România, Moldova, Spania; în Africa, Orientul mijlociu și în Caraibe. În iulie 2006 Orange Mobile avea 88,6 milioane de utilizatori. Orange este parte a grupului France Telecom, una dintre cele mai mari companii de comunicații din lume, cu peste 163 milioane de utilizatori pe cinci continente (noiembrie 2007). Scurt istoric În aprilie 1990 este înființată firma Microtel Communications Ltd ca un comun acord între mai multe companii din Europa Apuseană. În 1991 Microtel primește licența pentru dezvoltarea unei rețele mobile în Marea Britanie. Numele firmei este schimbat în Orange Personal Communications Services Ltd. Apoi, în 1994 brandul Orange este creat de către o echipă internă a Microtel condusă de Chris Moss (directorul de marketing) și susținută de Martin Keogh, Rob Furness și Ian Pond. Utilizarea brandului Orange de către alte companii Din cauza faptului că marca Orange a aparținut firmei Hutchison, multe din subsidiarele Hutchison din Asia și Oceania au folosit marca Orange până de curând. La 1 februarie Hutchison Telecom a anunțat că va retrage marca Orange din Australia după ce rețeaua CDMA a fost închisă datorită faptului că majoritatea utilizatorilor au migrat la rețeaua 3 care este deținută tot de Hutchison. Marca Orange a fost retrasă și din India. Orange Mumbai a devenit Hutch. Marca Orange continuă să fie folosită sub licență în Israel de către Partner Communications Company Ltd. Orange România Până în 2002, Orange a operat în România sub marca Dialog. Din 2002, Orange activează sub marca Orange România. Legături externe Site-ul oficial al grupului Orange Site-ul oficial al grupului Orange destinat telefoanelor mobile Site-ul oficial al Orange România Note
Orange

Orange je francosko telekomunikacijsko podjetje. Konec leta 2019 je imelo skoraj 266 milijonov strank po vsem svetu, kar je več kakor jih je bilo napovedanih leta 2018. V letu 2019 je bilo podjetje vodilno ali drugo največje telekomunikacijsko podjetje v 75% evropskih držav, v katerih deluje. Isto velja tudi za 83% držav v Afriki in Bližnjega vzhoda. Sklici Zunanje povezave Uradno spletno mesto
Orange (företag)

Orange är ett franskt telekommunikationsföretag. I slutet av 2019 hade företaget nästan 266 miljoner kunder över hela världen, jämfört med de som publicerades 2018. År 2019 är företaget ledande eller andra operatör i 75% av de europeiska länder där det är etablerat och i 83% av länder i Afrika och Mellanöstern. Ägare I maj 2021 äger franska staten direkt eller via investmentbanken Bpifrance cirka 23% av företaget och investmentbolaget Amundi kontrollerar cirka 12%. Resten ägs av ett stort antal mindre aktieägare. Historia Det här avsnittet är helt eller delvis baserat på material från engelskspråkiga Wikipedia, Orange S.A., tidigare version. Varumärket Orange lanserades 1994 på den brittiska mobiltelefonimarknaden av Hutchison Whampoa. 1999 köpte tyska Mannesmann Orange. I februari 2000 köpte brittiska Vodafone Mannesmann och blev därmed ägare till Orange. I augusti 2000 såldes Orange vidare till det då statsägda France Télécom. 2001 började France Télécom att använda varumärket Orange även i Frankrike. I juli 2013 bytte France Télécom namn till Orange. Gruppen växte kraftigt både före och efter namnbytet genom uppköp av telekombolag över hela världen. Sverige Orange har ett svenskt dotterbolag Orange Business Sweden AB med 32 anställda (2019). Dess verksamhet är att tillhandahålla kommuikations- och IT-tjänster till multinationella företag. I december 2000 fick Orange Sverige, då ägt av France Telecom, Bredbandsbolaget, Framfab, brittiska bredbandsföretaget NTL och Schibsted, en licens för 3G-mobiltelefoni. Delägarna lämnade successivt bolaget och våren 2002 var Orange Sverige ett helägt dotterbolag till franska Orange. I december 2002 meddelade Orange att verksamheten i Sverige skulle läggas ned. Källor Externa länkar Officiell webbplats
Orange

Orange S.A. (до липня 2013 року називалася France Télécom, Франс Телеком) — найбільша телекомунікаційна компанія Франції з 256 млн. кліентів по всьому світу. Попередня назва часто писалася як France Telecom, без діакритичних знаків, особливо в текстах не французькою мовою, вимовляється Франс Телеком. Найважливіші підрозділи France Telecom: Orange (оператор стільникового зв'язку і інтернет-провайдер), Orange Business Services (послуги фіксованого зв'язку і доступу в інтернет для корпоративних клієнтів). Тепер у компанії працюють 167 тис. чоловік, з них близько 80 тис. за кордоном; компанія має близько 200 млн клієнтів по всьому світу. Посилання Офіційний сайт [Архівовано 5 травня 2011 у Wayback Machine.] (фр.) Джерела
Aeroport de Mülhausen-Habsheim

L'Aeroport de Mülhausen-Habsheim és un petit aeroport situat al municipi francès de Habsheim. Es tracta d'una antiga base militar que actualment és utilitzada sobretot per avions lleugers. Hi tenen la seu l'Aéro-Club des Trois Frontières, l'Aéro-Club du Haut-Rhin i l'Aéro-Club de Mulhouse. El 26 de juny del 1988 s'hi produí l'estavellament del vol 296 d'Air France, el primer d'un Airbus A320. En el marc d'una exhibició aèria, els pilots trigaren massa a accelerar després d'un pas a baixa altitud i l'avió col·lidí amb un bosc situat al final de la pista. Hi moriren tres persones i l'aparell fou declarat sinistre total. Referències
Flugplatz Mülhausen-Habsheim

Der Flugplatz Mülhausen-Habsheim (ICAO-Code: LFGB) ist ein Flugplatz in der Gemeinde Habsheim und der Stadt Rixheim im Département Haut-Rhin in der Region Grand Est in Frankreich. Er wird durch das Syndicat mixte de l’aérodrome de Mulhouse-Habsheim betrieben. Lage Der Flugplatz liegt etwa 6 km östlich von Mülhausen. Flugbetrieb Der Flugplatz Mülhausen-Habsheim ist als ouvert à la CAP (offen für den öffentlichen Luftverkehr) klassifiziert (ähnlich einem Verkehrslandeplatz in Deutschland). Er verfügt über drei Start- und Landebahnen: eine 1000 m lange und 20 m breite Start- und Landebahn aus Asphalt (Bezeichnung: 02/20), eine 965 m lange und 80 m breite Start- und Landebahn aus Gras (Bezeichnung: 02R/20L) und eine 500 m lange und 50 m breite Start- und Landebahn aus Gras (Bezeichnung: 16/34). Am Flugplatz ist eine Tankstelle für AvGas 100 LL vorhanden. Es findet Flugbetrieb mit Segelflugzeugen, Ultraleichtflugzeugen, Motorflugzeugen mit einem Höchstabfluggewicht von 5700 kg und Hubschraubern statt. Am Platz sind mehrere Luftsportvereine beheimatet. Zwischenfälle Am 26. Juni 1988 ereignete sich hier der Absturz des Air-France-Flugs 296. Einzelnachweise
Mulhouse–Habsheim Airfield

Mulhouse–Habsheim Airfield (ICAO: LFGB) is a recreational aerodrome near the town of Habsheim in France. It is a former military base, and is now mainly used for light aircraft. The field also hosts the Aéro-Club des Trois Frontières, Aéro-Club du Haut-Rhin, Air Alsace. Incidents and accidents On 26 June 1988, Mulhouse–Habsheim Airfield was the site of the crash of Air France Flight 296Q. It was the first ever crash of an Airbus A320 type aircraft. As part of an airshow, the aircraft crew were briefed to do a low flypast of the airfield, which they did, but throttled up too late to avoid a forest at the end of the runway. Three passengers were killed, and the aircraft was destroyed. See also EuroAirport Basel Mulhouse Freiburg References
Aeropuerto de Mulhouse Habsheim

El Aeropuerto de Mulhouse Habsheim (ICAO: LFGB) es un pequeño aeropuerto cerca de la ciudad de Habsheim en Francia. El aeropuerto está erigido sobre una base militar, y en la actualidad es usado principalmente por aeronaves ligeras. El aeropuerto también alberga el Aéro-Club des Trois Frontières, Aéro-Club du Haut-Rhin, Aéro-Club de Mulhouse. Accidentes e incidentes El 26 de junio de 1988, el aeropuerto fue testigo del accidente del vuelo 296 de Air France. Este fue el primer accidente de un avión tipo A320. La aeronave estaba realizando un flypast a baja altitud sobre el aeropuerto como parte de un exhibición aérea, cuando colisionó con unos árboles en la parte norte de los límites del aeropuerto. Tres personas fallecieron, y el avión se destruyó por completo.​ Véase también Aeropuerto de Basilea-Mulhouse-Friburgo Referencias Enlaces externos Wikimedia Commons alberga una categoría multimedia sobre Aeropuerto de Mulhouse Habsheim.
Aérodrome de Mulhouse-Habsheim

L’aérodrome de Mulhouse-Habsheim (code OACI : LFGB) est un aérodrome ouvert à la circulation aérienne publique (CAP), situé sur les communes d’Habsheim et de Rixheim à 6 km à l’est de Mulhouse dans le Haut-Rhin (région Grand Est, France). Il est utilisé pour la pratique d’activités de loisirs et de tourisme (aviation légère). Historique D'abord terrain d'exercice de la cavalerie prussienne installée à Mulhouse entre 1877 et 1906, l'aérodrome d'Habsheim est devenu le terrain de jeu des pionniers de l'industrie aéronautique. En 1909, les créateurs de la société Aviatik, fondée à Bourtzwiller, y font voler leurs premiers avions, des appareils qui vont compter dans la flotte militaire allemande. Un certain William Edward Boeing (alors en vacances chez son oncle) est passé par Habsheim lors d'une sorte de stage d'observation chez Aviatik où il a appris à voler et là où il s'est inspiré pour son premier avion. Événements Le 26 juin 1988, le vol AF296, opéré par un Airbus A320, décolle de la piste 15 de l'aéroport de Bâle Mulhouse. L'appareil transporte 6 membres d'équipage, et 130 passagers. Après un virage, l'avion se présente sur l'aérodrome pour tenter un passage bas à Alpha Max (passage à très basse altitude, à très basse vitesse, à l'angle d'exploitation maximum de l'appareil (50° d'inclinaison en cabré)) à 100 pieds de hauteur, soit environ 30 mètres. Ne voyant plus les arbres devant lui, le pilote tente une remise de gaz. Trop tard. La queue de l'avion accroche la cime des arbres. L'avion continue sa course dans la forêt sur 300 mètres avant de s'immobiliser et de prendre feu. Deux personnes meurent asphyxiées par les émanations toxiques du kérosène enflammé, une troisième décède également en ayant voulu leur porter secours. Installations L’aérodrome dispose de trois pistes orientées sud-nord : Une piste bitumée (02/20) longue de 1 000 mètres et large de 20 ; Une piste en herbe (02R/20L) longue de 965 mètres et large de 80 ; Une piste en herbe (16/34) longue de 500 mètres et large de 50 ; L’aérodrome est non contrôlé et dispose d’une aire à signaux. Les communications s’effectuent sur la fréquence de 125,255 MHz. S’y ajoutent : Des aires de stationnement ; Des hangars ; Une station d’avitaillement en carburant (100LL) et en lubrifiant. Activités Loisirs et tourisme Aéroclub Air Alsace Aéroclub des Trois Frontières Aéroclub du Haut-Rhin Aéroclub Sud Alsace Centre ULM de Haute-Alsace Sociétés implantées et réparation d'aéronefs Mulhouse Air Service Héli Rhin Notes et références Voir aussi Liens internes Vol 296 Air France Aéro-club Direction générale de l'Aviation civile Liste des aérodromes français Liens externes Ouvrage sur l'historique de l'aérodrome de Mulhouse-Habsheim : Mulhouse - Habsheim, Collection aérodromes, 2014. Edition Anciens Aérodromes. [1] ATLAS Alsace Haut-Rhin – Bas-Rhin : Terrains d’aviation militaires - première guerre mondiale, Association Anciens Aérodromes, coll. « Atlas » (no 7), juin 2021 (ISBN 978-2-919572-15-1, résumé) Reportage vidéo sur l'histoire de l'aérodrome. Portail de l’aéronautique Portail de Mulhouse et de son agglomération
Aeroporto di Mulhouse-Habsheim

L'aeroporto di Mulhouse-Habsheim è un aeroporto francese situato nel comune di Habsheim, usato tipicamente per l'aviazione leggera e sportiva. Si trova in uno spazio aereo non controllato, ma dispone di una torre solo a scopo informativo. Incidenti Il 2 giugno 1988 l'aerodromo è stato il luogo dell'incidente del primo Airbus A320 in occasione del volo dimostrativo Volo Air France 296. Note Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file su Aeroporto di Mulhouse-Habsheim
Frilandsgartneri

Et frilandsgartneri er en virksomhed, hvor man dyrker planter på friland – i modsætning til drivhusgartneri. Der er oftest tale om planter som kål, porrer, jordbær, tulipanløg o.l. I sjældnere tilfælde kan der også dyrkes mere hårdføre blomster til afskæring, potteplanter o.l., hvilket normalt er forbeholdt planteskolen og væksthusgartneriet. Den teknologiske udvikling til trods er der stadig hårdt arbejde forbundet med frilandsgartneriet. I dag anvendes store vandingsanlæg på markerne, da man er stærkt afhængig af vand for at opnå optimalt udbytte. Danmark kan grundet sin geografiske placering producere nogle af verdens bedste frilandsprodukter. Danmarks frilandsgartnerier er i disse år meget stærkt truet af den stigende konkurrence fra sydligere beliggende lande. De danske friluftsgartnerier kan muligvis bevares ved fortsat at levere produkter med et lavere indhold af kemikalierester end de udenlandske konkurrenter. Referencer Der er for få eller ingen kildehenvisninger i denne artikel, hvilket er et problem. Du kan hjælpe ved at angive troværdige kilder til de påstande, som fremføres i artiklen.
Nutzgarten

Ein Nutzgarten ist ein Garten, der – im Unterschied zum Ziergarten – vor allem dem Anbau von Nutzpflanzen dient. Dazu zählen insbesondere Gemüse, Obst und Kräuter, die für den eigenen Bedarf gezogen werden. Historisch wurden Nutzgärten an herrschaftlichen oder klösterlichen Anlagen häufig als Küchengärten bezeichnet. Sie dienten der Versorgung der Küche mit Gemüse, Früchten, Kräutern und Heilpflanzen; in aufwendig angelegten Küchengärten wurden auch wärmebedürftige oder außerhalb der Saison gewünschte Pflanzen kultiviert. Heute kommen Nutzgärten sowohl als private Hausgärten als auch in gemeinschaftlich genutzten Formen vor. Im Kleingarten ist die nicht erwerbsmäßige gärtnerische Nutzung, insbesondere die Gewinnung von Gartenbauerzeugnissen für den Eigenbedarf, ein gesetzliches Merkmal. In städtischen Räumen werden Nutzpflanzen außerdem in Gemeinschaftsgärten, Urban-Gardening-Projekten, Selbsterntegärten oder im Rahmen von Konzepten der essbaren Stadt angebaut. Eine traditionelle, zugleich auch gestalterisch geprägte Form des Nutzgartens ist der Bauerngarten. Weblinks Einzelnachweise
Horta (agricultura)

A horta ou horto é um local em que são cultivados legumes e hortaliças. Nela também podem plantar-se temperos e ervas medicinais. As hortas geralmente localizam-se em um terreno que recebe sol o dia todo, plano ou levemente inclinado, com terra fértil que possa ser adubada. As plantações podem ser organizadas em canteiros. O ramo da agricultura que trata deste tipo de cultura é a olericultura. A importância da horta A promoção da saúde permite que as pessoas adquiram maior controle sobre sua própria qualidade de vida. Através da adoção de hábitos saudáveis não só os indivíduos, mas também suas famílias e comunidade se apoderam de um bem, um direito e um recurso aplicável à vida cotidiana. Baseado nesse conceito de integração entre grupos de indivíduos, a Organização Mundial da Saúde (1997) define que uma das melhores formas de promover a saúde é através da escola. Isso porque, a escola é um espaço social onde muitas pessoas convivem, aprendem e trabalham, onde os estudantes e os professores passam a maior parte de seu tempo. Além disso, é na escola onde os programas de educação e saúde podem ter a maior repercussão, beneficiando os alunos na infância e na adolescência. Nesse sentido, os professores e todos os demais profissionais tornam-se exemplos positivos para os alunos, suas famílias e para a comunidade na qual estão inseridos. No Brasil a educação ambiental foi regulamentada pela Política Nacional de Educação Ambiental (PNEA), Lei 9.795, de 27 de abril de 1999, define seus princípios básicos, incorporando oficialmente a Educação Ambiental nos sistemas de ensino. A Horta pode ser um laboratório vivo para diferentes atividades didáticas. Além disso, o seu preparo oferece várias vantagens para a comunidade. Dentre elas, proporciona uma grande variedade de alimentos a baixo custo, no lanche das crianças, permite que toda a comunidade tenha acesso a essa variedade de alimentos por doação ou compra e também se envolva nos programas de alimentação e saúde desenvolvidos na escola. Portanto, o consumo de hortaliças cultivadas em pequenas hortas auxilia na promoção da saúde. Benefícios da horta na escola O contato do estudante com a terra, as plantas e hortaliças possibilita estreitar a sua relação com a natureza e contribui para a conscientização sobre os impactos das suas ações no meio ecológico. Outra importante contribuição está relacionada ao aprendizado sobre alimentação e nutrição. As crianças poderão utilizar os produtos da horta escolar nas aulas de culinária, em projetos de nutrição e compreender a importância de hábitos saudáveis para a saúde. Além disso, também pode difundir esses conhecimentos para os demais meios em que está inserido, principalmente o ambiente familiar. Plantas típicas da horta Hortaliças: cenoura, couve, abóbora, cebola, agrião, alho, alface, espinafre, rúcula Temperos: salsa, tomilho, manjerona, manjericão, hortelã, alecrim Outros: tomate, melancia. Referências
Jüdischer Friedhof (Ettendorf)

Der Jüdische Friedhof in Ettendorf, einer französischen Gemeinde im Département Bas-Rhin der Region Grand Est, wurde vermutlich im 15. Jahrhundert angelegt. Der jüdische Friedhof liegt etwa 500 Meter nördlich des Ortes an einem Hang. Er ist seit 1995 als Monument historique geschützt. Die Belegung des jüdischen Friedhofs in Ettendorf ist seit dem 16. Jahrhundert nachgewiesen. Auf dem etwa 3,7 Hektar großen Friedhof sind mehr als 1300 Gräber erkennbar. Die ältesten Grabsteine stammen aus dem 16. bzw. 17. Jahrhundert. Auf dem Friedhof wurden die Toten vieler jüdischer Gemeinden der weiten Umgebung beigesetzt. Im Jahr 1875 waren es noch 24 jüdische Gemeinden, die den Friedhof benutzten. Literatur Klaus-Dieter Alicke: Lexikon der jüdischen Gemeinden im deutschen Sprachraum. Band 1: Aach – Groß-Bieberau. Gütersloher Verlagshaus, Gütersloh 2008, ISBN 978-3-579-08077-2 (Online-Version). Jean Daltroff: La route du judaïsme en Alsace. ID-L’Édition, 2. Auflage, Bernardswiller 2010, ISBN 2-915626-02-2, S. 83–84. Weblinks Jüdischer Friedhof Ettendorf bei Alemannia Judaica (mit vielen Fotos) Einzelnachweise