NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Cerkev sv. Martina, Colmar

Cerkev svetega Martina (francosko Collégiale Saint-Martin de Colmar) je glavna cerkev in glavni gotski spomenik v Colmarju, departma Haut-Rhin, Francija. Zaradi svoje preteklosti kot kolegijska cerkev, je znana tudi kot Collégiale Saint-Martin in zaradi njenih velikih dimenzij, kot so Cathédrale Saint-Martin, čeprav Colmar nikoli ni bil sedež škofije. Zgodovina in opis Leta 1972 so arheologi našli ostanke prve cerkve, zgrajene v karolinškem slogu okoli leta 1000. Temelji druge cerkve so zgrajeni na tem mestu v romanskem slogu in so dobro ohranjeni. Sedanja stavba je bila zgrajena med letoma 1234 in 1365 kot kolegijska cerkev namenjen kultu svetega Martina iz Toursa, ki je prenehal delovati. Sedanja konica zvonika v renesančnem slogu je bila dodana po požaru leta 1572. Cerkev je obdana z več portali precej majhnih dimenzij, sorazmerno z obsegom stavbe. Nekateri od teh portalov so zazidani. Največji portal ima bogato okrašen timpanon. Streha iz barvnih ploščic opozarja, da je v Collégiale Saint-Thiebaut v Thannu še ena presenetljiva značilnost zunanjosti cerkve. Masivni stebri, ki podpirajo fasado, arhitekturna redkost, daje stavbi nekoliko nerodno podobo, ki je v nasprotju z zračnim videzom visokih oken apside. Druga omembe vredna podrobnost zunanjosti zgradbe, priča o težavni zgodovini Judov v Alzaciji, je prisotnost dveh »Judensäue«, eden v obliki bruhalnika, drugi kot kota skulptura na portalu. V prostorni notranjosti, katere oprema je v času francoske revolucije utrpela grenke izgube, so najbolj izjemne bujne baročne orgle iz leta 1755, (mehanizem in same cevi, ki jih je prvotno izdelal Johann Andreas Silbermann, so popolnoma nadomestili leta 1979) , kot tudi ambulatorij, edinstvena funkcija v alzaški cerkvah. Številne kapele, ki obkrožajo kor vsebujejo več srednjeveških oltarjev in kipov. Od preostalih gotskih vitrajev v ladji je omembe vredno okno iz 13. stoletja z glavo golobradega Kristusa in drugi redki primeri. Dimenzije Nekateri podatki, ki se nanašajo na velikost cerkve so : Skupna notranja dolžina: 78 m maksimalna notranja višina: 20 m Notranja širina prečne ladje: 34 m Višina zvonika: 71 m Galerija Sklici Zunanje povezave structurae, s0014447 Zgodovina in opis orgel (francosko)
Церква Сен-Мартін (Кольмар)

Церква Сен-Мартін (фр. Eglise St.Martin) — готична церква, присвячена св. Мартину Турському, яка знаходиться в місті Кольмар у Франції на Соборній площі. Була побудована в XIII-XIV століттях. Довгий час в ній зберігалася відома вівтарна композиція «Мадонна в альтанці з троянд» Мартіна Шонгауера, створена спеціально для цієї церкви. Історія Церква Сен-Мартін була побудована в готичному стилі в XIII-XIV століттях. Вона розташована на центральній Соборній площі в місті Кольмар. Серед жителів міста існує думка, що міська церква є собором, хоча це не зовсім відповідає дійсності, так як в місті Кольмар немає єпископальної кафедри. У зв'язку з розміщенням церкви на цій площі виникла і назва самої площі - Соборна. У 1473 році спеціально для церкви Сен-Мартін була написана вівтарна композиція «Мадонна в альтанці з троянд». Автором роботи став Мартін Шонгауер. Картина збереглася до нашого часу і є єдиною датованою роботою Шонгауера, яка дійшла до нашого часу. На ній зображена закрита альтанка, наповнена трояндами, в якій знаходяться Мадонна з немовлям. Фон роботи має золоте сяйво. Голова Мадонни схилена в сторону. В кінці XVIII століття картина перебувала не в церкві Сен-Мартін, а в єзуїтському монастирі для збереження (в той час твори мистецтва, що зображували святих і королів, наражалися на небезпеку). В даний час вона знаходиться в домініканській церкві Кольмара. Церква Сен-Мартін відрізняється унікальним шпилем, створеним в монгольському стилі в 1572 році і критим міддю. Обхід хору також виділяється і зроблений в досить похмурому стилі. Дах церкви - двосхилий черепичний. Дзвіниця триярусна, з стрілчастими вікнами, які укріплені контрфорсами. Церква відкрита щодня з 8 до 18 годин. Галерея Примітки Література Татьяна Бурдакова, Илья Кусый, Е. Левицкая, Марк Сартан, Я. Сартан, Л. Кунявский, Юлия Ларионова, Виктория Бакир, Анна Пожидаева, Виктория Базоева, Е. Громова, Е. Меркулова. Франция. — Москва, 2012. Е.В.Иванова. Иллюстрированная энциклопедия мировой живописи. — Москва : ОЛМА Медиа Групп, 2008. — 600 с. — ISBN 978-5-373-00824-2. Василенко Наталья Владимировна. Живопись эпохи Возрождения. — Москва : ОЛМА Медиа Групп, 2014. — 448 с. — ISBN 978-5-373-05230-6. The art newspaper Russia №1. — Февраль 2014. — ISBN 2227-5401. Геташвили Нина Викторовна. Атлас мировой живописи. — Олма Пресс. — ISBN 5-224-04533-9. Бабкин Игорь Владимирович. ЕВРОПЕЙСКАЯ МОЗАИКА: Историко-архитектурный обзор Европейских стран. — 2011. — 552 с.
Heidenkopf (Vogesen)

Der Heidenkopf (787 m) liegt zwischen dem Tal der Magel und dem Odilienberg westlich Klingenthal bei Ottrott im Unterelsass in den Vogesen. Auf seinem Gipfel befinden sich die Reste einer urkundlich nicht fassbaren Befestigung, die entgegen früheren Annahmen nicht prähistorischen, sondern mittelalterlichen Ursprungs ist. Die ins späte 13. oder frühe 14. Jahrhundert datierte Burganlage wurde wahrscheinlich vor ihrer Vollendung durch Blidenbeschuss zerstört. Inmitten des Burgstalls errichtete der Vogesenclub im Jahr 1909 den 17 m hohen Mündel-Turm, einen Aussichtsturm, der nach Curt Mündel, dem Ehrenpräsidenten des Vogesenclubs, benannt ist. Für den Turmbau wurde Steinmaterial der abgegangenen Burg verwendet. Tourismus Vom Heidenkopf aus bietet sich eine weite Sicht auf die elsässische Ebene, den Schwarzwald und auf die umliegenden Berge, insbesondere den Champ du Feu, den Donon, den Ungersberg und den Odilienberg sowie auf den Purpurkopf und die Burg Girbaden. Literatur Jean-Michel Rudrauf: Les châteaux forts ignorés d'Alsace: 15. Le château sur le Heidenkopf ou Heidenschloss (Bœrsch). In: Châteaux forts d'Alsace. Bd. 17, 2018, S. 49–60. Anmerkungen
Heidenkopf

Le Heidenkopf est un sommet vosgien qui culmine à 787 mètres d'altitude, à l'ouest de Klingenthal sur le territoire de la commune de Bœrsch dans le Bas-Rhin. Le Club vosgien a érigé une tour (Mündel-turm) en son sommet qui offre une large vue sur la plaine d'Alsace et les sommets avoisinants. Étymologie Heiden signifie « païen » en allemand et kopf la « tête ». Géographie Le Heidenkopf est compris entre la vallée de la Magel et le massif du mont Sainte-Odile. Depuis le haut de la tour Mündel on peut observer une grande partie de la plaine d'Alsace jusqu'à la Forêt-Noire, ainsi que de nombreux sommets des Vosges, notamment le Champ du Feu, le mont Sainte-Odile et les châteaux qui l'entourent, le Donon, l'Ungersberg et le château de Guirbaden. Histoire Peuplement Le sommet du Heidenkopf contient des traces d'un peuplement ancien, depuis le Néolithique jusqu'au Moyen Âge[réf. nécessaire]. Tour Mündel La tour Mündel ou Mündel-turm est une tour de 17 mètres de hauteur en grès rose érigée par le Club vosgien en 1909 au sommet du Heidenkopf. Elle est dédiée à Curt Mündel, le premier président du Club vosgien. Notes et références Portail de la montagne Portail du Bas-Rhin
Haus Siegler

Das Haus Siegler in Bouxwiller, einer französischen Gemeinde im Département Bas-Rhin im Elsass, ist ein Fachwerkhaus aus der Mitte des 17. Jahrhunderts. Das seit 1930 als Monument historique klassifizierte Gebäude befindet sich in der Rue de l’Église Nr. 2. Architektur Das Haus wurde 1670 für den Metzger Hans Jacob Siegler gebaut, der ebenfalls das Haus „A la Charrue“ besaß. In späterer Zeit wurden die Fenster im Erdgeschoss vergrößert und der schmale Renaissanceeingang wurde verbreitert. Die rechten Fenster des straßenseitigen Giebels wurden entfernt, sodass heute nur noch je zwei Fenster auf jedem Fachwerkstock vorhanden sind. Der Dachstock besitzt an diesem Giebel einen Balkon über die ganze Hausbreite. Als Schmuckformen der Fassade sind Andreaskreuze und Mannfiguren zu sehen. Die Eckständer und die Fenstererker sind reich geschnitzt. Auf dem ersten Stockwerk ist am Eckständer als Relief ein Landsknecht mit Lanze dargestellt. Weblinks Haus Siegler Beschreibung als Monument historique beim französischen Kulturministerium (französischer Text)
Maison Siegler

La maison Siegler (en allemand : Sieglerische Behausung ou Haus Siegler) se situe à Bouxwiller (Bas-Rhin), au no 2 de la rue de l'Église. L'édifice est inscrit aux monuments historiques français depuis le 16 octobre 1930. Histoire Cette maison a été construite par le boucher Hans Jacob Siegler en 1670. Il était aussi le propriétaire de l'auberge "A la Charrue". Le rez-de-chaussée a été modifié car les anciennes fenêtres à meneaux ont été remplacées par une vitrine et la petite porte de style Renaissance a été agrandie. Certaines fenêtres des étages ont été obturées. Description La maison de plan trapézoïdal à son pignon sur la rue. Sa cave est enterrée et des latrines se trouvent du côté d'une venelle. Les deux étages sont encorbellements. Le balcon du pignon, très saillant, est soutenu par plusieurs aisseliers et est protégé par une grande demi-croupe. Les allèges sont ornées de chaises curules finement sculptées. Les fenêtres sont toutes à meneau et à chambranle saillant sculpté de divers motifs de type auriculaire et de têtes variées. Les poteaux corniers, confondus avec les poteaux d'huisserie des fenêtres d'angle sont sculptés de motifs de type auriculaire. Celui du premier étage est orné d'un personnage en haut-relief représentant un lansquenet. La balustrade du balcon a des balustres en partie de section carrée et en partie tournée. Propriétaires successifs Hans Jacob Siegler, constructeur de l'immeuble en 1670. Photographies Voir aussi Articles connexes Patrimoine et monuments de Bouxwiller Liste des monuments historiques de Bouxwiller Liste des monuments historiques du Bas-Rhin Liens externes Notes et références Portail de l’Alsace Portail du pays de Hanau Portail des monuments historiques français
Европа парк

Европа парк е най-големият увеселителен парк в Германия със своята площ от 850 000 m². Той е и най-посещаваният увеселителен парк в страната с 4,2 милиона посетители през 2009 г. Намира се в градчето Руст в провинция Баден-Вюртемберг, между Фрайбург и Карлсруе, близо до границата с Франция. Повече от 120 атракциона и 11 шоу-представления се намират в 15 тематични области, от които 11 са с имена на държави от Европа. В парка има 4 хотела и 4-измерно кино. История Предприятието Mack Rides имало идея да построи увеселителен парк в Брайзах. Но областта е била считана за опасна от наводнения от протичащата наблизо река Рейн. Намиращото се до неподходящия за строеж терен в Брайзах езеро Европа (Europasee) дава идеята за името на парка. Европа парк в Руст отваря врати на 12 юли 1975 г. само с 1 атракцион по модела на Дисниленд, като се разширява постепенно. Главен вход На главния вход на Европа парк се издига голяма статуя на талисмана на парка – „Евромишка“. След статуята има водни фонтани, а зад тях е същинската входна сграда, на втория етаж на която се намира гара за еднорелсово влакче EP-Express, което обикаля целия парк и спира на няколко спирки из тематичните области и хотелите на парка. Тематични области Паркът е разделен на тематични области, всяка от които представлява определена страна (или група страни) в Европа. Първата област е „Италия“, построена през 1982 година. Спазва се изискването във всяка област да се отразяват типичните за нея архитектура, обичаи и особености, с изглеждащи възможно най-автентично сгради и работещи в парка. Областите са следните: Германия, Италия, Франция, Швейцария, Гърция, Русия, Нидерландия, Скандинавия, Испания, Австрия, Великобритания, Португалия. Към тях се прибавят атракционите: Парк-замък, Шоколандия, Свят на децата, Страна на приключенията. Атракции Предлаганите атракции са основната причина да бъде посещаван увеселителният парк всяко лято. Към главните атракции спадат скоростните влакчета. За най-интересен атракцион се счита скоростното влакче „Силвър Стар“, което е съвместен проект с компанията „Мерцедес-Бенц“. То е най-високото и най-бързото скоростно влакче в Европа до началото на 2006 г. Външни препратки Сайт на Европа парк
Europa-Park

Europa-Park és un popular parc temàtic d'Alemanya. Tenint en compte els 4 milions de visitants el 2008, és el parc estacional més popular al món. Europa-Park és a Rust, al sud-oest d'Alemanya entre Friburg de Brisgòvia i Estrasburg. Obre des de mitjans de març fins a finals d'octubre (estació d'estiu) i torna a obrir el desembre fins a mitjans de gener (estació d'hivern). El parc està dividit entre quinze diferents àrees, la majoria anomenades per països d'Europa o regions. La mascota del parc és un ratolí gris anomenat "Euromaus", encara que hi ha una dotzena d'altres personatges que corren pel parc. Europa-Park és dirigit per la família Mack, que ha produït vehicles des de 1780, vagonetes de circ des de 1880 i muntanyes russes des de 1921. El parc es va obrir el 1975 per fer d'aparador de molts dels seus models d'atraccions- per exemple, l'atracció Wild Mouse. L'empresa s'anomena ara Mack Rides. Bona part de les atraccions són fetes per aquesta companyia. Galeria Vegeu també Mirabilandia Referències Enllaços externs Europa-Park (Web oficial)
Europa-Park

Europa-Park je největší zábavní park v Německu a druhý nejoblíbenější zábavní park v Evropě (po Disneylandu v Paříži). Nachází se v Rustu v jihozápadním Německu. Byl otevřen v roce 1975. V parku se nachází 13 horských drah. Nejstarší horská dráha je Alpenexpress Enzian, která byla otevřena v roce 1984. Europa-Park pojme až 60 000 návštěvníků denně. V roce 2019 park navštívilo 5,75 milionu návštěvníků. Areál zabírá 95 hektarů. V parku se nachází šest hotelů, jeden kemp, jedno kino a zámek Balthasar. V listopadu 2019 byl otevřen v parku aquapark „Rulantica“. Odkazy Reference V tomto článku byl použit překlad textu z článku Europa-park na anglické Wikipedii. Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Europa-Park na Wikimedia Commons Galerie Europa-Park na Wikimedia Commons Oficiální stránky Europa-Park na Facebooku Europa-Park na Instagramu Europa-Park na X Europa-Park na YouTube
Europa-Park

Europa-Park er den største forlystelsespark i Tyskland og det næstmest populære forlystelsesparkresort i Europa. Europa-Park er beliggende i byen Rust i Sydvesttyskland mellem Freiburg og Strasbourg i Frankrig. Parken er sommeråben fra marts indtil begyndelsen af november (sommersæsonen) og fra slutningen af november til den anden uge i januar (vintersæson). Europa-Park drives af familien Mack, der har produceret vogne siden 1780, cirkusvogne siden 1880 og rutsjebaner siden 1921. I parken findes en af Europas højeste rutsjebaner. Den 73 meter høje Silver Star. Rutchebaner (udvalgte) Kildehenvisninger Eksterne henvisninger
Europa-Park

Europa-Park najveći je zabavni park u Njemačkoj smješten u mjestašcu Rust u saveznoj državi Baden-Württemberg. Prostire se na 950 000 četvornih metara i zapošljava 3 600 djelatnika tijekom sezone (između ožujka i studenog). Otvoren je 12. lipnja 1975. godine. Tijekom 2016. godine posjetilo ga je više od 5,5 milijuna posjetitelja. Europa-Park je u rujnu 2017. nagrađen Zlatnom ulaznicom američkog časopisa Amusement Today (hrv. "Zabava danas") i proglašen najboljim zabavnim parkom svijeta za tu godinu. Tri godine prije, zajedno uz pariški Disneyland podijelio je naslov najboljeg europskog zabavnog parka. Park je podijeljen na 18 tematskih cjelina nazvanih po i posvećenoj jednoj od europskih država, a sadrži i 5 hotela, kamp i kinodvoranu. Izvori Vanjske poveznice europapark.de (njem.) Službene stranice
Europa-Park

Europa-Park – największy w Niemczech i trzeci pod względem wielkości park rozrywki w Europie, m.in. po paryskim Disneylandzie. Park znajduje się w miejscowości Rust, w południowo-zachodnich Niemczech. Został otwarty 12 lipca 1975 roku przez Franza Macka oraz jego syna, Rolanda Macka. Z parkiem powiązane jest przedsiębiorstwo Mack Rides, zajmujące się budową kolejek górskich. W 2017 roku park odwiedziło około 5,7 miliona osób. Park podzielony jest na 15 stref tematycznych reprezentujących kraje europejskie, takie jak: Niemcy, Francję, Szwajcarię, Włochy, Holandię, Rosję, Hiszpanię, Grecję, Irlandię, Portugalię, Anglię czy też państwa skandynawskie. Park oferuje atrakcje zarówno dla dzieci, jak i dorosłych. W 2019 park otworzył nową strefę tematyczną Rulantica (park wodny), natomiast w 2024 roku strefę związaną z Chorwacją, wraz z nową kolejką górską Voltron. Kolejki górskie Czynne W roku 2026 w parku znajdowało się 14 czynnych kolejek górskich: Usunięte W roku 2026 z 15 kolejek górskich wybudowanych w historii parku 1 była usunięta: Przypisy Linki zewnętrzne Strona oficjalna
Europa Park

O Europa-Park é o segundo mais visitado parque temático da Europa, logo a seguir à Disneyland Park da Disneyland Paris. Inaugurado em 1975, o parque pertence e é gerido pela família Mack, construtores de montanhas-russas desde 1921. Localizado em Rust, uma pequena vila do sudoeste da Alemanha, entre os distritos de Freibourg e Strasbourg, o Europa-Park é o maior parque de atrações do país, cujo espaço é igual ao de 95 hectareas. No Europa-Park encontram-se algumas das atrações desenhadas e projectadas pela empresa Mack Rides, sendo exemplos a montanha-russa Euro-Mir e Atlantica SuperSplash. Uma das atrações que vai contra este requisito é a imagem de marca do Europa-Park, a montanha-russa Silver Star. Ligações externas Europa-Park (Página oficial) (em inglês) Europa-Park (Página oficial) (em alemão) Retratos do Europa-Park(de) Localização do parque no Google Maps
Europa-Park

Europa-Park är en temapark belägen i Rust i förbundslandet Baden-Württemberg, i sydvästra Tyskland nära Rhen och gränsen till Frankrike. Parken ägs av familjen bakom åkattrationsföretaget Mack Rides och öppnades den 12 juli 1975. Europa-Park är Tysklands största temapark och en av de största nöjesparkerna i Europa i fråga om antalet besökare. Under 2022 hade Europa-Park en rekordsäsong med över 6 miljoner besökare. Teman Parken är indelad i fjorton olika områden, och som namnet på parken antyder är de flesta områdena namngivna efter Europas länder. Länder eller regioner representerade i Europa-Park är följande (med invigningsår inom parentes): Se även Efteling Referenser Den här artikeln är helt eller delvis baserad på material från engelskspråkiga Wikipedia, Europa-Park, tidigare version. Noter Externa länkar Wikimedia Commons har media som rör Europa-Park.﻿ Officiell webbplats
Château Burrus

Château Burrus is a château in Sainte-Croix-aux-Mines, in the department of Haut-Rhin, Alsace, France. It was built in 1900 and has been listed as a historical monument since 1993. History It was the family home of Maurice Burrus, a tobacco manufacturer and famous boss, built in 1900. During the Second World War, the chateau was requisitioned and transformed into a training centre for SS officers. It is in neo-baroque style. Maurice Burrus belonged to one of the largest families of tobacco manufacturers. The factory was closed in 1947, and after Maurice's death in 1959, the building was sold to a religious congregation and then resold to private individuals. Today, the building has been abandoned and is often visited by urban explorers. In 2022 a family bought the château and started renovating it. Architecture The chateau is in neo-baroque style like Opéra Garnier (1875) or Saint-Maurice church in Freyming-Merlebach (1913). The architects are two Alsatians who studied in Stuttgart and at the École des Beaux-Arts in Paris, Jules Berninger and his brother-in-law Gustave Krafft. The ground floor consists of eight rooms and a large hall. The hall features Ionic and Corinthian-style columns and is adorned with fake yellow marble. It is in the centre of the chateau and opens onto all the rooms and all the floors. The green room is adorned with mirror holders which considerably enlarge the room. It is adorned with a ceiling painted with a slightly cloudy sky. The red room is the most opulent, with its two fake red marble columns, its copper gilding which magnifies all the ceiling details, doors and walls covered in some places with red satin silk tapestries. The wooden room is, as its name suggests, all in wood from floor to ceiling and half of the wall covered with embossed cardboard tapestries. Renaissance-style furniture proudly stands in the room. References
Château Burrus

Château Burrus es un monumento histórico​ ubicado en el número 74 de la rue Maurice-Burrus en Sainte-Croix-aux-Mines, en el departamento francés de Haut-Rhin. Histórico Fue la casa familiar de Maurice Burrus, industrial del tabaco y gran mecenas, construida en 1900. Durante la Segunda Guerra Mundial, fue requisada y transformada en un centro de formación para oficiales de las SS. Después, se instaló una fábrica, que se cerró en 1947 y, tras la muerte de Maurice en 1959, fue vendida a una congregación religiosa y luego revendido a particulares. Fue comprado en 2021 por particulares y fue renovado.​ Arquitectura Es de estilo neobarroco, como la Ópera Garnier, 1875, o la iglesia de Saint-Maurice de Freyming-Merlebach, 1913. Los arquitectos son dos alsacianos que estudiaron en Stuttgart y en la École des Beaux-Arts de París, Jules Berninger y su cuñado Gustave Krafft. La planta baja consta de ocho habitaciones y un gran recibidor. El vestíbulo cuenta con columnas de estilo jónico y corintio (al igual que la Sala Roja) y está adornado con falsos mármoles amarillos. Está en el centro del castillo y se abre a todas las habitaciones y todos los pisos. La sala verde está adornada con puertas espejadas que amplían considerablemente la sala. Está adornado con un techo pintado con un cielo ligeramente nublado. La sala roja es la más opulenta, con sus dos columnas de falso mármol rojo, su dorado cobre que magnifica todos los detalles del techo, las puertas y las paredes cubiertas en algunos lugares con tapices de seda roja satinada. La sala de madera está, como su nombre indica, realizada íntegramente en madera desde el suelo hasta el techo, así como la mitad de la pared revestida con tapiz de cartón repujado. Un mueble de estilo renacentista se sienta orgulloso en la habitación.​ Referencias