Museu d'estampació sobre tèxtil

El Museu d'estampació sobre tèxtil (en francès Musée de l'impression sur étoffes) és un museu situat a Mülhausen (França) d'arts decoratives d'estampació sobre tèxtil amb la missió de promoure aquest tipus d'estampació mitjançant les col·leccions de mostres, ginys tècnics i documents reunits per la Societat Industrial de Mulhouse. Història A finals del segle XVIII i principis del XIX, Mülhausen va experimentar un creixement industrial i demogràfic espectacular, passant de 7.200 habitants el 1801 a 32.557 el 1851. Els industrials locals, units dins de la Societat Industrial de Mulhouse, fundada el 1826, van tenir un paper destacat en el desenvolupament de la vida cultural i van participar en la creació de diversos museus tècnics. El Museu de Dibuix Industrial es va establir el 1857. Inicialment destinat a professionals, reunia, a més de productes locals, mostres d'arreu del món. El 1910, es va traslladar, juntament amb l'Escola de Dibuix, a les instal·lacions de la SIM, al número 12 del carrer de la Bourse. A partir del 1911, es va obrir al públic en general a través d'exposicions anuals. Després de la Segona Guerra Mundial, va caldre fer-hi una reorganització. El 1955, es va establir un museu de l'estampació tèxtil com a associació local. Va estar ubicat en un imponent edifici, construït per al SIM per l'arquitecte suís Frédéric-Louis de Rutté. i inaugurat el maig de 1883, que anteriorment havia acollit el Museu de Belles Arts de Mülhausen, tancat després de la guerra. El SIM hi va deixar les seves diverses col·leccions: eines, màquines, mostres, documents i donacions d'industrials, com Frédéric Engel-Dollfus, van continuar enriquint-les. La col·lecció Louis Becker, formada per 711 mocadors i 484 teixits estampats, va ser adquirida el 1954. Aquell mateix any, el museu va dedicar una exposició temporal a aquestes noves adquisicions. El 1961, la col·leccionista novaiorquesa Agnes Holden va donar més de 600 pintures i gravats, principalment del segle XVIII, i 58 mocadors. Els fons del museu es van enriquir encara més amb la compra el 1986 de la col·lecció Puaux-Funffrock, incloent-hi en particular la catifa mogol que constitueix el tresor indi del museu. Abans de la seva mort el 1979, Sonia Delaunay també va donar 586 mostres dels seus teixits simultaneistes, considerats extremadament rars, al museu. Entre 1994 i 1996, el museu va ser completament reestructurat. Després de dos anys i mig de tancament, es va inaugurar el 21 de març de 1997. La col·lecció es va enriquir encara més el 2001 amb l'adquisició dels arxius de diverses empreses de Mulhouse del grup Dollfus-Mieg et Compagnie, en particular la col·lecció de la fàbrica de Pfastatt-le-Château, que, a més dels volums, inclou una gran part de la producció de la fàbrica, tant per a Europa com per a Àfrica. El març de 2021, el diari Le Monde va publicar una investigació sobre la desaparició durant diversos anys de nombrosos objectes de les col·leccions del museu, incloent-hi dibuixos, esbossos, làmines de treball i mostres de teixits. Una investigació de l'Oficina Central de Lluita contra el Tràfic de Béns Culturals està en marxa des de l'octubre de 2020. S'ha dedicat un llibre a aquest cas. El 2023, l'exconservador del museu va ser acusat en relació amb aquests robatoris. El 2022, a causa de les dificultats financeres del museu i per evitar el seu tancament, diverses autoritats locals van concedir una subvenció excepcional de 200.000 euros: l'aglomeració de Mulhouse-Alsàcia (m2A), la ciutat de Mulhouse, la Col·lectivitat Europea d'Alsàcia (CEA) i la regió Grand Est. Col·lecció La presentació de la història dels teixits estampats s'organitza en tres nivells. Les indianes Teixits de cotó estampats per una sola cara, que rebien aquest nom perquè imitaven produccions d'origen oriental especialment de l'Índia. Van començar a ser conegudes a Occident a la segona meitat del segle XVII. Tècniques i tèxtils del segle XVIII La planta baixa de l'edifici està dedicada a la impressió en relleu i al segle XVIII. Tècniques i tèxtils del segle XIX La primera planta del museu dedica un lloc destacat a la impressió amb rodets de coure i a les grans màquines del segle xix, com ara la premsa d'un sol rodet Lefèvre (1809), la Perrotine o màquina per mecanitzar la impressió en bloc (patent de 1832) o la premsa de quatre rodets André Koechlin (1852). També s'hi exposen pantògrafs, màquines de cosir i diversos accessoris necessaris per al seu funcionament. Teixits del segle XX L'equipament de la segona planta, destinada a la serigrafia plana i rotativa del segle XX, encara no s'ha acabat. Exposicions temporals Relació de les exposicions temporals al museu: 1954. Présentation de la collection Louis Becker. Mouchoirs et tissus imprimés des 18e et 19e siècles. 1964. Veles de Gènova. 1965. Literatura i teixits estampats dels segles XVIII i XIX. 1968. Impressions de Mulhouse per a l'Àfrica Negra. 1973. Raoul Dufy, dissenyador de teixits. 1974. sedes xineses. 1980. La foto de moda al voltant de Mathieu Birckel. 1981. Teixits estampats francesos (exposició al Museu de Disseny Japonès de Kyoto). 1982. El tenyit, expressió de la tradició a l'Àfrica negra. '1985. Velots antics i contemporanis. 1986. ''Ikats reals i falsos. 1987. Els teixits que manipulem: plegat, plisat i plangi: una tècnica tradicional de tenyit de teixits que s'utilitza arreu del món. 1988. Teixits reials, teixits de poble de Tailàndia. 1994. Adrianòpolis, el magnífic vermell: del tint a l'estampació, un teixit de cotó que conquereix el món. 2002. La història única de l'estampació tèxtil. 2003. Com un jardí: plantes en teixits estampats i paper pintat, en col·laboració amb el Museu del Paper Pintat de Rixheim. 2007. El teixit en relleu: retalls, boutis i altres tèxtils encoixinats, en col·laboració amb el Museu d'Història de Ginebra 2009. Encant indi: de les costes de l'Índia al Regne de França, en col·laboració amb el Museu de la Companyia de les Índies Orientals de Lorient. 2010. Somni de caixmir, caixmirs de somni: el xal estampat, una joia tèxtil alsaciana. 2011. Willy Maywald: fotògraf alemany d'alta costura a França, en col·laboració amb el Chemnitz Industriemuseum. 2012. Hi havia una vegada: el nen i la tela estampada des del 1750 fins a l'actualitat, en col·laboració amb Jean-Charles de Castelbajac i l'empresa Barrisol. 2013. Un festí de teles o les delicioses teles des de finals del segle XVIII fins a l'actualitat. 2014. Bogeria tèxtil. Moda i decoració sota el Segon Imperi. 2015. Impressions del Sol Naixent. 2016. Històries de dones. 2017. Formes i colors. En teixits estampats des del segle XVIII fins a l'actualitat". 2017-2018. Balade. 2018-2020. Quan les flors es converteixen en tela: una història de la flora impresa. 2021-2023. Estampats a la moda. 2024. Indiennes Remix. 2025. WAX ! Akwaaba wo Ghana* (benvingut a Ghana). 2026-2027. Quel Chantier !, amb obres procedents de l'Escola de Dibuix de Mulhouse,d el Taller Biolay de Lió i del dissenyador Blas Canovas. Servei d'Ús de Documents El Servei d'Ús de Documents és una biblioteca tèxtil creada per industrials de Mulhouse el 1833. A partir d'aquella data, els fabricants van ser convidats regularment a enviar els seus productes, posant-los a disposició de la indústria. Avui dia, el SUD conté més de sis milions de documents, que daten del segle XVIII fins a la dècada del 1940, i acull investigadors, dissenyadors i fabricants d'arreu del món. Referències