Taszilin-Ádzser

A Taszilin-Ádzser, Tasszili n’Addzser vagy n’Addzser-fennsík (arabul: طاسيلي ناجّر, „A folyók fennsíkja”) hegyvonulat a Szahara algériai részén, amely mintegy 500 km hosszan nyúlik el (é. sz. 26° 20′, k. h. 5° 00′26.333333333333, 5-től é. sz. 24° 00′, k. h. 10° 00′24, 10-ig). A területet nemzeti parknak és bioszféra-rezervátumnak nyilvánították és 1982-ben felvették az UNESCO világörökség listájába. Etimológia A Taszilin-Ádzser szó szerinti fordításaː a „folyók fennsíkja”. Földrajz A hatalmas fennsík területe kb. 72 000 km². Legmagasabb pontja a 2158 m magas Afao é. sz. 25° 10′, k. h. 8° 11′25.166666666667, 8.1833333333333 az algériai Dzsebel-Adrar hegységben. A hegység legfőbb anyaga a homokkő, amelynek eróziója különös formákat hozott létre. A magasságnak és a kőzet víztartó-képességének köszönhetően a növényzet gazdagabb, mint a környező sivatagban. A ritkás erdőben olyan veszélyeztetett endémikus fajok is találhatóak, mint a szaharai ciprus és a szaharai mirtusz.[forrás?] A sziklarajzok A hegység különlegességét a ritka növényfajok mellett a világörökség listájára szintén felkerült világhírű sziklarajzok adják, amelyek abban az időszakban születtek, amikor az éghajlat még nedvesebb volt és a mai sivatag helyén szavanna terült el. Több mint 15 ezer rajz örökíti meg a Szahara peremén zajló éghajlati változásokat, az állatok vándorlását és az emberi életet Kr. e. 6000-től az 1. századig. De az itt élő népek már Kr. e. 10000-től számos régészeti maradványt és temetkezési halmot hagytak maguk után. A legutóbbi jégkorszakban, illetve az utána következő neolitikumban Észak-Afrikának ez az akkor még mediterrán éghajlatú területe valószínűleg aránylag sűrűn lakott, termékeny terület volt (erre utalhat a terület neve is: „a folyók fennsíkja”). Az első ábrázolások i. e. 6-5. évezred táján keletkeztek, és alkotóik egy vadászó életmódot folytató törzsből kerültek ki. Az ásatások vadászeszközöket, cserépmaradványokat tártak fel. A képek a vadászat jeleneteit és a területről rég kihalt állatokat, többek között gazellákat, zsiráfokat ábrázolnak. A nagyméretű képeket porrá tört palából és tojásfehérjéből álló, sárga, barna és különböző árnyalatú vörös festékből készítették. A második korszakot „kerekfejű”-nek nevezik a feltűnően nagyméretűnek ábrázolt fejek miatt. A fejeket gyakran szarvak illetve tollkorona díszítik. Az i. e. 4000 és i. e. 1500 közötti korszak a szarvasmarha-ábrázolásokról ismeretes. Ezek az állatok az állattenyésztés megjelenését jelzik a hegység területén. A kultikus jelenetek mellett ebben az időszakban már hétköznapi jeleneteket is ábrázoltak igen életszerűen. Az egyiptomi művészet hatása érezhető a következő korszakban készült ábrázolásokon. A képeken olyan tetoválások láthatóak, mint amilyeneket Közép-Afrikában egyes törzsek ma is használnak.[forrás?] Az ezt követő korszak már a hanyatlás korszaka volt, sziklarajzok egyre elnagyoltabbak, alacsonyabb színvonalúvá váltak. Az éghajlat változása egyre nehezebbé tette a körülményeket, a törzsek elvándoroltak vagy kihaltak, a terület elhagyatott lett. Az utolsó rajzok i. e. 200 körül készültek. A képeket elfeledték, az arra járó nomádok nem érdeklődtek irántuk. Az értékes leletről csak a múlt század ötvenes éveiben értesült a világ, amikor Henri Lhote közzétette a sziklafestmények és karcolatok képeit, amelyeket évezredeken keresztül megőrzött a száraz sivatagi időjárás. Az alkotások és a körülöttük fekvő Tasszilin-Ádzser Nemzeti Park 1982 óta a világörökség által védett terület. Galéria Jegyzetek Hivatkozások Varázslatos Föld körüli utazás Vulkánok, vízesések, sivatagok Reader's Digest Kiadó, Budapest, 1994, ISBN 963-8475-01-3 Külső hivatkozások Taszilin-Ádzser az UNESCO világörökség honlapján (angolul) Guilain Debossens útleírása és fotói a Tasszilin-Ádzser Nemzeti Parkról (angolul) Tassili n'Ajjer National Park Algeria Taszilin-Ádzser a viswiki oldalán