NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
ТЕС Берруагія

ТЕС Берруагія (Berrouaghia) — теплова електростанція на півночі Алжиру, розташована у вілаєті Медеа за сім десятків кілометрів на південь від столиці країни міста Алжир. Замовлена на початку 2005-го, станція стала однією з перших у цілому ряді об’єктів електроенергетики, введених в експлуатацію протягом 2000-х років для подолання існуючого в Алжирі енергодефіциту. ТЕС складається із двох встановлених на роботу у відкритому циклі газових турбін виробництва концерну Siemens типу SGT5-4000F потужністю по 250 МВт, при цьому газотурбінна конфігурація дозволила запустити станцію в роботу вже у 2006 році. Як паливо використовують природний газ, що надходить по трубопроводу Ксар-Бухарі – Берруагія. Примітки
ТЕС Аджре-Енну

ТЕС Аджре-Енну (Hadjret En-Nouss) – теплова електростанція на північному заході Алжиру. Знаходиться безпосередньо на середземноморському узбережжі у вілаєті Тіпаза, дещо менш ніж за сто кілометрів на захід від столиці країни міста Алжира. Станція, яку ввели в дію у 2009-му з метою подолання наростаючого енергодефіциту, стала однією з перших споруджених після допуску в алжирську електроенергетику приватних інвесторів. Як наслідок, лише 49% в її капіталі контролюється державними Sonelgaz (національна компанія, що традиційно займається в Алжирі електроенергетикою) та Sonatrach (нафтогазова корпорація), тоді як ще 51% отримали іноземні інвестори – канадська SNC-Lavalin та Mubadala Development Company із емірату Абу-Дабі, які ділять свою частку також у пропорції 51% та 49%. ТЕС, споруджена за технологією комбінованого парогазового циклу і складається із трьох однотипних блоків, кожен з яких має у своєму складі газову турбіну потужністю по 250 МВт, що через обладнаний допоміжними пальниками котел-утилізатор живить парову турбіну потужністю 175 МВт. Станція споживає природний газ, що надходить по трубопроводу Сугер – Аджре-Енну. Видача продукції відбувається по ЛЕП, що працює під напругою 400 кВ. Примітки
ТЕС Ларбаа

ТЕС Ларбаа — теплова електростанція на півночі Алжиру, розташована у вілаєті Бліда в гірському хребті Тель-Атлас за 20 км на південь від столиці країни міста Алжир. Замовлена у 2007-му та введена в експлуатацію у 2010-му, ТЕС Ларбаа стала продовженням серії газотурбінних та парогазових станцій, спорудження яких активізувалось у 2000-х роках для подолання енергодефіциту, що охопив Алжир . Основне обладнання станції становлять чотири газові турбіни італійської компанії Ansaldo типу AE94.2 потужністю по 125 МВт, встановлені у режимі відкритого циклу. Як паливо використовують природний газ, що надходить по системі Мерад/Хосейнія – Алжир. Примітки
ТЕС Алжир-Порт

ТЕС Алжир-Порт – теплова електростанція на півночі Алжиру, у портовій зоні його столиці. Перша черга електростанції в порту Алжира з’явилась ще у 1910-х роках. Вона мала потужність 34 МВт та використовувала вугілля. В 1961-му на майданчику ТЕС запустили дві парові турбіни потужністю по 60 МВт. У 2007 році для покриття суттєвого енергодефіциту у компанії General Electric замовили термінову поставку для ТЕС Алжир-Порт двох встановлених на роботу у відкритому циклі турбін типу 6B/6A6 з одиничною потужністю 40 МВт. Як паливо використовується природний газ, що вперше надійшов до столичного регіону на початку 1980-х по трубопроводу Хассі-Р'Мель – Бордж-Менаель – Алжир. Примітки
ТЕС Хамма I, II

ТЕС Хамма I, II (Hamma I, II) — теплова електростанція на півночі Алжиру, одна з кількох розташованих у столичному регіоні. Ще з 1910-х років забезпечення району міста Алжир здійснювалось двома вугільними електростанціями — Хамма (64 МВт) та менш потужною ТЕС Алжир-Порт (34 МВт). На початку 1960-х провідною електростанцією столичного регіону стала Алжир-Порт, де ввели нову паротурбінну чергу потужністю 120 МВт. Що стосується ТЕС Хамма, то на ній у 1972-му запустили дві газові турбіни виробництва John Brown потужністю по 20 МВт. Це зробило її однією з двох перших алжирських газотурбінних станцій поряд з ТЕС Гардая (центральний регіон країни), яку вона, втім, більш ніж удвічі перевищувала за потужністю — 40 МВт проти 17 МВт. У 2002 році запустили нову чергу, відому як ТЕС Хамма ІІ, що отримала дві газові турбіни Ansaldo-Siemens типу AE94.3A потужністю по 209 МВт (це започаткувало серію потужних газотурбінних та парогазових електростанцій, за допомогою яких Алжир намагався впоратись з наростаючим енергодефіцитом). У 2010-му обидві турбіни John Brown перемістили на ТЕС Адрар. Як паливо використовується природний газ, що вперше надійшов до столичного регіону на початку 1980-х по трубопроводу Хассі-Р'Мель – Бордж-Менаель – Алжир. Видача продукції відбувається по ЛЕП, що працює під напругою 220 кВ. Примітки
ТЕС Баб-Еззуар

ТЕС Баб-Еззуар (Bab Ezzouar) — теплова електростанція на півночі Алжиру. Введена в експлуатацію у 1978 році, ТЕС Баб-Еззуар стала четвертою станцією у столичному регіоні після Алжир-Порт, Хамма I та Буфарик. Як і дві останні, вона відносилась до газотурбінних, проте була найпотужнішою серед них — чотири газові турбіни Brown Boveri and Cie типу GT9D2 по 27 МВт. Як паливо використовується природний газ, що вперше надійшов до столичного регіону на початку 1980-х по трубопроводу Хассі-Р'Мель – Бордж-Менаель – Алжир. Примітки
ТЕС Рас-Джинет

ТЕС Рас-Джинет (Ras Djinet) — теплова електростанція на півночі Алжира. Розташована на середземноморському узбережжі у вілаєті Бумердес, приблизно за півсотні кілометрів на північний схід від міста Алжир. У 1986—1987 роках на площадці станції спорудили чотири конденсаційні енергоблоки, обладнані паровими турбінами виробництва компанії Siemens потужністю по 168 МВт. В 2012 році з південнокорейською компанією Daewoo уклали контракт на спорудження другої черги станції, яка використовує технологією комбінованого парогазового циклу та має три однотипні блоки потужністю, у кожному з яких одна газова турбіна живить через котел-утилізатор парову турбіну. Потужність блоку становить 400 МВт, втім, на титульній об'яві про будівництво значиться загальна потужність станції на рівні 1131 МВт. Первісно строк закінчення робіт планувався на 2016 рік, проте у підсумку другу чергу ввели в експлуатацію в 2023 році. Як паливо станція використовує природний газ, що вперше надійшов до столичного регіону на початку 1980-х по трубопроводу Хассі-Р'Мель – Бордж-Менаель – Алжир. Примітки
ТЕС Джиджель

ТЕС Джиджель — теплова електростанція на півночі Алжиру, розташована на середземноморському узбережжі за 10 кілометрів на схід від міста Джиджель, біля порту Джен-Джен. З 1992 по 1994 роки на майданчику станції ввели в експлуатацію три конденсаційні енергоблоки обладнанням радянського виробництва, зокрема, паровими турбінами виробництва Ленінградського металічного заводу типу К-210. Станом на 2022 рік їх одинична потужність рахувалась на рівні 196 МВт. Станція використовує природний газ, який надходить по трубопроводу Рамдан-Джамаль – Джиджель. Примітки
ТЕС Скікда

ТЕС Скікда — теплова електростанція на північному сході Алжиру, розташован біля однойменного міста та поряд з комплексом із виробництва зрідженого природного газу Скікда ЗПГ. У 1975 році на площадці ТЕС спорудили конденсаційну станцію з двома паровими турбінами виробництва чеської компанії Skoda потужністю по 131 МВт (за іншими даними — по 137 МВт). В 2005—2006 роках в умовах зростаючого енергодефіциту станцію підсилили за рахунок двох енергоблоків, що використовують технологію комбінованого парогазового циклу. Кожен з них обладнаний однією газовою турбіною компанії General Electric типу 9001FA потужністю 235 МВт та однією паровою турбіною потужністю 177,5 МВт (разом 412,5 МВт, у деяких джерелах вказується потужність блоку на рівні 440 МВт). Особливістю проекту став допуск у капітал приватного інвестора — канадської SNC-Lavalin, що виступила генеральним підрядником будівництва. Втім, канадський учасник володів лише 11 %, тоді як основна частка приходилась на долю державних компаній — електроенергетичної Sonelgaz та нафтогазової Sonatrach (можливо відзначити, що за кілька років ці ж компанії разом з інвестиційною компанією із Абу-Дабі реалізували проект ТЕС Аджре-Енну, яка вже на 51 % належала приватним інвесторам). Станція використовує природний газ, який надходить до регіону по трубопроводу Хассі-Р'Мель – Скікда та перемичці від Хассі-Р'Мель – Кудіет-Еддрауш. Примітки
ТЕС Аннаба

ТЕС Аннаба — теплова електростанція на північному сході Алжиру, розташована у портовій зоні Аннаби. Електростанція в Аннабі стала однією з перших в країні (поряд зі столичними ТЕС Хамма та ТЕС Алжир-Порт). Ще у 1910-х роках тут ввели розраховані на використання вугілля потужності з показником 58 МВт (другий після тільки що згадної Хамма). В 1951-му у портовій зоні Аннаби ввели в дію розраховані на використання мазуту дві парові турбіни потужністю по 27 МВт За два десятиліття майданчик суттєво підсилили: - в 1972-му ввели блок №4, який мав паровий котел Babcock-Wilcox продуктивністю 245 тон пари на годину, турбіну італійської компанії Ansaldo потужністю 75 МВт та генератор від Asgen; - 1973-му став до ладу блок №3, який отримав обладнання радянського виробництва — паровий котел продуктивністю 230 тон пари на годину, турбіну від Ленінградського металічного заводу типу K50-90-4 потужністю 55 МВт та генератор типу TB-60-2T. В 1997-му майданчик підсилили трьома встановленими на роботу у відкритому циклі газовими турбінами виробництва Asea потужністю по 15 МВт, що прибули з ТЕС Адрар. В середині 2000-х їх демонтували та відправили назад на ТЕС Адрар, натомість на їх місці змонтували дві нові газові турбіни від General Electric потужністю по 40 МВт, які стали до ладу в 2009-му. Що стосується парових турбін, то станом на 2002-й за ТЕС Аннаба рахувались лише блоки №3 та №4, а не пізніше 2017-го їх демонтували. Наразі станція використовує природний газ, який з 1982-го подали до регіону по трубопроводу Рамдан-Джамаль – Аннаба. Примітки
ТЕС Кудіет-Еддрауш

ТЕС Кудіет-Еддрауш (Koudiet Eddraouch) – теплова електростанція на північному сході Алжиру, розташована на узбережжі Середземного моря у трьох десятках кілометрів на схід від Аннаби. Станція стала одним з багатьох електроенергетичних об’єктів, що споруджувались в Алжирі на початку 21 століття для подолання наростаючого енергодефіциту. Її будівництво замовили в 2008 році дві державні компанії – електроенергетична Sonelgaz та нафтогазова Sonatrach, що уклали відповідну угоду з генеральним підрядником Iberdrola Ingenieria y Construccion. Запуск ТЕС припав на 2012 рік. Станція використовує технологію комбінованого парогазового циклу. Вона має три однотипні блоки потужністю по 400 МВт, у кожному з яких газова турбіна живить через котел-утилізатор парову трубіну. Як паливо використовують природний газ, що надходить по трубопроводу Хассі-Р'Мель – Кудіет-Еддрауш. Примітки
ТЕС Фкіріна

ТЕС Фкіріна (F'Kirina) — теплова електростанція на північному сході Алжиру, що розташована на південно-західній околиці міста Айн-Бейда (вілаєт Ум-ель-Буакі). У 2003-му, на тлі зростаючого енергодефіциту в країні, з французькою компанією Alstom уклали угоду щодо спорудження ТЕС Фкіріна з газовими турбінами, встановленими на роботу у відкритому циклі. Це дозволило вже наступного року запустити станцію, основне обладнання якої становлять дві турбіни типу GT13E2 потужністю по 150 МВт. В 2013 році напередодні літнього сезону (коли в країні спостерігається пік енергоспоживання) станцію доповнили 12 мобільними газовими турбінами компанії General Electric типу TM2500 з одиничною потужністю 17 МВт. Втім, це було тимчасове рішення, а саме ці турбіни закуповувались для енергозабезпечення віддалених оаз Сахари. Вже взимку 2013/2014 демонтували 4 турбіни, станом на весну 2016-го на майданчику Фкіріна працювало 6 мобільних турбін, наприкінці 2017-го їх залишалось лише 4, а в першій половині 2019-го демонтували і їх (серед станцій, куди далі відправлялись ці мобільні турбіни, можливо назвати ТЕС Зав'єт-Кунта та ТЕС Тімімун). Станція використовує природний газ, який надходить до регіону по трубопроводу Телегма – Айн-Бейда. Примітки
ТЕС Айн-Джассер

ТЕС Айн-Джассер (Ain Djasser) — теплова електростанція на північному сході Алжиру. Розташована на південній стороні хребта Тель-Атлас у вілаєті Батна, за 75 км на південний захід від Константіни. Станція стала однією з численних ТЕС, що споруджувались в Алжирі з початку 2000-х років для подолання зростаючого енергодефіциту. В 2007 році італійській компанії Ansaldo замовили першу чергу в складі двох встановлених на роботу у відкритому циклі газових турбін з сукупною потужністю 252 МВт. Вона стала до ладу в 2010-му, а вже наступного року та ж компанія отримала підряд на другу газотурбінну чергу з двома турбінами потужністю по 132 МВт, яка була введена в експлуатацію у 2014-му. За рік до цього підписали контракт щодо третьої черги потужністю 273 МВт (все так же дві газові турбіни Ansaldo). Можливо відзначити, що в окремих джерелах потужність кожної з трьох черг зазначається як 340 МВт, що є показником еталонної ISO-потужності турбін, без урахування конкретних кліматичних умов їх встановлення. Станція використовує природний газ, який надходить по двом перемичкам — довжиною 6 км з діаметром 500 мм від газопроводів GK1/GK2 та довжиною 5 км з діаметром 700 мм від газопроводу GK3. Видача продукції відбувається по ЛЕП, що працює під напругою 220 кВ. Примітки
ТЕС Мсіла

ТЕС Мсіла (M'Sila) — теплова електростанція на півночі Алжиру, споруджена у однойменному вілаєті на західній околиці міста Мсіла (південні передгір'я хребта Тель-Атлас, що виходять до солоного озера Шотт-ель-Ходна). Перша черга цієї газотурбінної станції складалась із введених в експлуатацію між 1981 та 1986 роками двадцяти двох газових турбін GE-Thomassen 5001PTG потужністю по 23 МВт. В кінці того ж десятиліття ТЕС підсилили другою чергою з трьох турбін General Electric типу MS9001E потужністю по 100 МВт. На початку 21-го століття в Алжирі склався наростаючий енергодефіцит, для вирішення якого, окрім спорудження нових генеруючих об'єктів, в окремих випадках застосовували перебазування газових турбін малої потужності. В межах останньої практики у 2006—2007 роках практично всі турбіни першої черги — 20 із 22 — перемістили на інші електростанції, а саме ТЕС Марсат-Ель-Хаджадж, Наама (обидві на північному заході країни) та Айн-Салах (оаза в центрі алжирської Сахари). Для їх заміни в 2007 році оголосили тендер на спорудження на майданчику ТЕС Мсіла третьої газотурбінної черги. Замовлення отримала італійська компанія Ansaldo, яка за кілька років встановила дві газові турбіни типу AE94.3A потужністю по 215 МВт (еталонна ISO-потужність 285 МВт). В 2013—2014 роках для покриття пікових навантажень на майданчику ТЕС встановили дванадцять мобільних газових турбін виробництва компанії General Electric типу TM2500+ з одиничною потужністю 17 (за іншими даними — 22) МВт. Станція використовує природний газ, що може надходити ло регіону по трубопроводах Айн-Ель-Лахджель – М'Сіла та Баріка – М'Сіла – Бугезуль. Примітки
ТЕС Лабрег

ТЕС Лабрег — теплова електростанція в Алжирі у південній частині вілаєту Хеншела. 2011 року замовлення на спорудження станції отримала італійська компанія Ansaldo. За три роки тут ввели в експлуатацію дві встановлені на роботу у відкритому циклі газові турбіни типу AE94.2 потужністю по 141 МВт. Ще на етапі спорудження двох перших блоків ухвалили рішення про збільшення потужності станції шляхом встановлення третьої такої ж турбіни, що відбулось у 2015 році. ТЕС використовує природний газ, що надходить по перемичці довжиною 16 км з діаметром 500 мм від газотранспортного коридору Хассі-Р'Мель – Уед-Саф-Саф, який є початковою ділянкою Транс-Середземноморського газопроводу. Видача продукції відбувається по ЛЕП, що працює під напругою 220 кВ. Примітки
ТЕС Амізур

ТЕС Амізур — теплова електростанція на півночі Алжиру, споруджена на околиці містечка Амізур, за два десятки кілометрів на південний захід від середземноморського порту Беджая. На початку 21-го століття в Алжирі виникла проблема зростання енергодефіциту, для вирішення якої, зокрема, розпочали спорудження теплових електростанцій з мобільних газових турбін відносно невеликої одиничної потужності. Однією з них стала Амізур, введена в експлуатацію у 2012 році в складі восьми турбін компанії Pratt & Whitney типу FT8 потужністю по 20 МВт (за іншими даними — по 23 МВт). Вартість проекту становила приблизно 230 млн доларів США. Як паливо станція може використовувати природний газ, що надходить до району Беджаї по трубопроводу Буїра – Бені-Мансур – Беджайя. Примітки
ТЕС Ель-Уед

ТЕС Ель-Уед – колишня теплова електростанція на сході Алжиру, яка працювала у вілаєті Ель-Уед, що займає пустельні райони на південь від гір Орес. На початку 21 століття в Алжирі виникла проблема зростаючого енергодефіциту, для вирішення якої, зокрема, почали спорудження теплових електростанцій з мобільними газовими турбінами відносно невеликої одиничної потужності. Зокрема, для забезпечення Ель-Уеду встановили вісім турбін компанії Pratt & Whitney типу FT8 (розраховані на використання рідкого палива або природного газу), при цьому взимку 2012-го полчали роботу чотири турбіни потужністю по 17 МВт, а взимку наступного року до них приєднались чотири турбіни по 23 МВт. У 2021 – 2022 роках всі турбіни з майданчику Ель-Уед були демонтовані, при цьому щонайменше частина з них була переміщена до лівійської столиці Триполі на умовах оренди. Примітки
ТЕС Айн-Салах

ТЕС Айн-Салах – теплова електростанція в центральній частині Алжиру, споруджена на околиці розташованої в Сахарі оазі Айн-Салах. В кінці 20 століття для забезпечення оази електроенергією ввели в дію дві встановлені на роботу у відкритому циклі дві газові турбіни потужністю по 8 МВт. В 2000-х роках на тлі зростання попиту на майданчик станції Айн-Салах перемістили чотири газові турбіни потужністю по 25 МВт з ТЕС Мсіла (остання в свою чергу отримала їх ще у першій половині 1980-х). ТЕС Айн-Салах використовує природний газ, який подають з родовища Айн-Салах по двом перемичкам, що стали до ладу в 1999 та 2007 роках та мають діаметр 300 мм та 400 мм відповідно. Можливо також відзначити, що для забезпечення потреб газового промислу Айн-Салах в 2002 році постачили дві газові турбіни компанії Rolls-Royce типу RB211-G62 потужністю по 28 МВт. У 2008 році, враховуючи необхіність компремування додаткових об’ємів газу, замовили третю таку турбіну. Примітки
ТЕС Хассі-Месауд-Захід

ТЕС Хассі-Месауд-Захід – теплова електростанція на північному сході центральної частини Алжиру, одна з кількох розташованих в районі гігантського нафтового родовища Хассі-Месауд (поряд з ТЕС Хассі-Месауд-Північ, Хассі-Месауд-Південь та новою ТЕС Хассі-Месауд). Контракт на спорудження елестростанції отримала у 1995 році італійська компанія Nuovo Pignone (належить концерну General Electric). В 1999-2000 роках на площадці ТЕС ввели в експлуатацію три встановлені на роботу у відкритому циклі газові турбіни типу MS 9001E потужністю по 123 МВт (за іншими даними – по 110 МВт), а у 2003-му їх доповнили четвертою. В 2012 році на площадці станції додатково встановили чотири мобільні газові турбіни виробництва компанії Pratt & Whitney типу FT8 потужністю по 17 МВт. Станція споживає природний газ, який отримує по перемичці від системи Алрар – Хассі-Р'Мель. Примітки
ТЕС Хассі-Месауд-Північ

ТЕС Хассі-Месауд-Північ – теплова електростанція на північному сході центральної частини Алжиру. Введена в експлуатацію у 1978 році, стала другою газотурбінною станцією в районі гігантського нафтового родовища Хассі-Месауд після запущеної у 1973-му ТЕС Хассі-Месауд-Південь. Перша черга станції складалась із п’яти газових турбін Brown Boveri and Cie типу GT9C1 потужністю по 24 МВт. А в 1988-му їх доповнили другою чергою у складі двох газових турбін Nuovo Pignone типу GT13E2 (розробка концерну General Electric) потужністю по 100 МВт. Станція споживає природний газ, який отримує по перемичці від системи Алрар – Хассі-Р'Мель. Примітки
ТЕС Хассі-Месауд

ТЕС Хассі-Месауд – теплова електростанція на північному сході центральної частини Алжиру. Ще в 20 столітті в районі гігантського нафтового родовища Хассі-Месауд запустили цілий ряд газотурбінних електростанцій – Хассі-Месауд-Південь (1973), Хассі-Месауд-Північ (1978), Хассі-Месауд-Захід (1999), які обслуговували потреби промислів. В 2012-му, на тлі наявного дефіциту генеруючих потужностей в країні, видали замовлення італійській компанії Ansaldo на спорудження тут ще однієї ТЕС, майданчик для якої обрали за 13 км на північний захід від містечка Хассі-Месауд. Основне обладнання цієї станції складається з трьох встановлених на роботу у відкритому циклі газових турбін типу AE 94.3A загальною потужністю 660 МВт. Як паливо використовують природний газ, який у великих обсягах продукує газопереробний комплекс родовища Хассі-Месауд. Примітки
ТЕС Алрар

ТЕС Алрар – теплова електростанція на сході Алжиру неподалік від кордону з Лівією. ТЕС належить алжирській нафтогазовій компанії Sonatrach, яка використовує її з метою забезпечення свого промислу на гігантському газовому родовищі Алрар (підготовка газу здійснюється газопереробним заводом Алрар). Введене в експлуатацію у 1980-х роках, родовище певний час обслуговувалось електростанцією у складі трьох встановлених на роботу у відкритому циклі газових турбін потужністю по 20 МВт. В 2008 році Sonatrach замовила другу чергу ТЕС у складі так само трьох газових турбін виробництва General Electric типу Frame 5 потужністю по 20 МВт. Вартість проекту становила майже 150 млн доларів США. Видача продукції здійснюється через підстанцію, що працює під напругою 66 кВ. Примітки
ТЕС Беллара

ТЕС Беллара — теплова електростанція на півночі Алжиру у вілаєті Джиджель (за 40 кілометрів на схід від провінційного центру в районі міста Ель-Мілія). Майданчик для станції обрали у промисловій зоні Беллара на захід від Ель-Мілії. ТЕС використовує технологію комбінованого парогазового циклу та має два енергоблоки потужністю по 670 МВт, у кожному з яких дві газові турбіни від General Electric типу 9FA з одиничною потужністю 250 МВт живлять через відповідну кількість котлів-утилізаторів одну парову турбіну General Electric типу D10 потужністю 170 МВт. Роботи зі спорудження станції, генеральним підрядником будівництва якої виступив концерн у складі південнокорейських Hyundai та Daewoo, розпочали в 2013 році. Первісно планувалось почати введення ТЕС в експлуатацію в кінці 2015-го, проте в підсумку відкриття ТЕС припало на 2023-й. Як паливо станція використовує природний газ, що надходить до регіону по трубопроводу Рамдан-Джамаль – Джиджель. Третина потужності станції повинна споживатись металургійним комбінатом, який звели поруч у тій же промисловій зоні Беллара. Вартість проекту становила 1,8 млрд доларів США. Примітки
ТЕС Каїс

ТЕС Каїс (Kais) – теплова електростанція на північному сході Алжиру у вілаєті Хеншела. Розташована у двох десятках кілометрів на північний захід від столиці провінції міста Хеншела, в центральній частині гір Орес. ТЕС Каїс є однією з шести парогазових станцій комбінованого циклу, контракти на спорудження яких на початку 2014 року уклала алжирська електроенергетична компанія Sonelgaz (поряд з ТЕС Умаш, Беллара, Джельфа, Ceuth та Наама). Станція Каїс складається із двох однотипних блоків, кожен з яких має дві газові турбіни General Electric типу 9FA.03, що через котли-утилізатори живлять одну парову турбіну. Загальна потужність ТЕС становить 1266 МВт. Генеральним підрядником обрали консорціум південнокорейських компаній GS та Daelim. Будівельні роботи на площадці ТЕС розпочались у лютому 2014-го, в кінці того ж року сюди доставили перші турбіну та генератор, а на початку 2015-го завершили стартовий етап загальнобудівельних робіт. Проте первісно встановленого строку введення ТЕС в експлуатацію – четвертий квартал 2017-го – дотриматись не вдалось. На початку 2017 року до виконання будівельних робіт залучили китайську China Machinery industry Construction Group (SINOCONST), а плановий термін завершення будівництва перенесли на третій квартал 2019-го. Втім, затримки продовжувались і в подальшому, так що монтаж котлів припав лише на 2021 рік. Перший тестовий запуск в умовах під'єднання до енергосистеми відбувся у липні 2022-го. Як паливо станція використовує природний газ, що надходить до регіону по трубопроводу Баріка – Хеншела. Видача продукції відбувається по ЛЕП, що працюють під напругою 400 кВ та 200 кВ. Примітки