NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Château de Berat

Le château de Berat est une forteresse qui domine la ville de Berat en Albanie. Elle date principalement du XIIIe siècle et contient plusieurs églises byzantines et des mosquées ottomanes. Elle est construite sur une colline rocheuse sur la rive gauche de la rivière Osum (en) et est accessible seulement par le côté sud. Histoire Après avoir été détruits par les Romains en 200 av. J.-C., les murs furent remontés au Ve siècle par l'empereur Théodose II, puis au VIe siècle par Justinien et encore au XIIIe siècle par Michel Ier Doukas pendant le despotat d'Épire. L'entrée principale, côté nord, est défendue par une cour fortifiée avec trois petites entrées. La forteresse dans son état actuel est un site remarquable malgré les dégâts considérables qu'elle a subis. En quelques images Source (en) Cet article est partiellement ou en totalité issu de l’article de Wikipédia en anglais intitulé « Berat Castle » (voir la liste des auteurs). Articles connexes Liste des châteaux d'Albanie Notes et références Liens externes Portail des châteaux Portail de l’Albanie Portail de la protection du patrimoine Portail du patrimoine mondial
Castello di Berat

Il castello di Berat (in albanese Kalaja e Beratit), denominato anche Cittadella di Berat e quartiere del castello, è una fortezza che domina la città di Berat, in Albania. Risale principalmente al XIII secolo e comprende molte chiese bizantine e moschee ottomane. È costruito su un colle roccioso sulla sponda sinistra del fiume Osum ed è accessibile solo da sud. Si trova a 229 metri sul livello del mare. Storia Dopo essere state incendiate dai Romani nel 200 a.C., le mura furono rafforzate nel V secolo sotto l'imperatore romano Teodosio II per proteggerle dalle invasioni barbariche nei Balcani. Successivamente furono ricostruite nel VI secolo sotto l'imperatore Giustiniano I e nuovamente nel XIII secolo sotto il despota dell'Epiro Michele I Comneno Doukas, cugino dell'imperatore bizantino Isacco II Angelo. Di quest'ultima fase storica può essere visto un monogramma formato da mattoni rossi incastonati in un muro del castello. Il castello fu sotto il dominio di Giovanni Comneno Asen a metà del XIV secolo. L'ingresso principale, sul lato nord, è difeso da un cortile fortificato e vi sono tre ingressi minori. La fortezza di Berat nel suo stato attuale, anche se notevolmente danneggiato, presenta una veduta magnifica. La superficie racchiusa permetteva di ospitare una parte considerevole degli abitanti delle città. Gli edifici all'interno della fortezza furono costruiti nel corso del XIII secolo e per la loro caratteristica architettonica sono conservati come monumenti culturali. La popolazione della fortezza era cristiana e contava circa 20 chiese (la maggior parte costruite nel XIII secolo) e una sola moschea, ad uso della guarnigione turca (di cui sopravvivono solo poche rovine e la base del minareto). Le chiese della fortezza furono danneggiate nel corso degli anni e ne sono rimaste solo alcune. Il castello è monumento protetto con il numero XX0064 dal 1948. Il castello di Berat è raffigurato sulle monete da 10 lekë albanesi emesse nel 1996, nel 2000 e nel 2013. Note Voci correlate Berat Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file su Castello di Berat Collegamenti esterni (EN) Foto, storia e informazioni del castello di Berat, su ermaktravel.org (archiviato dall'url originale il 5 gennaio 2015).
Kasteel van Berat

Het Kasteel van Berat (Albanees: Kalaja e Beratit) is een fort met uitzicht op de stad Berat in Albanië. In dit gebied liggen ook veel Byzantijnse kerken en Ottomaanse moskeeën. Het dateert voornamelijk uit de 13e eeuw. Het is gebouwd op een rotsachtige heuvel op de linkeroever van de rivier de Osum en is alleen toegankelijk vanuit het zuiden. Na te zijn platgebrand door de Romeinen in 200 v.C., werden de muren in de 5e eeuw versterkt door de Byzantijnse keizer Theodosius II, werd het herbouwd in de 6e eeuw onder keizer Justinianus I en opnieuw in de 13e eeuw onder de despoot van Epirus, Michaël I Komnenos Doukas, neef van de Byzantijnse keizer. De hoofdingang, aan de noordkant, wordt verdedigd door een versterkte binnenplaats en er zijn drie kleinere ingangen. Het Kasteel van Berat is in zijn huidige staat, ondanks de aanzienlijke beschadigingen, nog steeds een bezienswaardigheid. Het oppervlak dat het kasteel omvat maakte het mogelijk om een aanzienlijk deel van de stedelingen te huisvesten. De gebouwen binnen het fort werden in de 13e eeuw gebouwd en vanwege hun karakteristieke architectuur zijn ze bewaard gebleven als culturele monumenten. De bevolking van het fort was christelijk, en het had ongeveer 20 kerken (de meeste gebouwd in de 13e eeuw) en slechts één moskee, voor de Turkse garnizoensoldaten. Van deze moskee is een ruïne en de basis van de minaret bewaard gebleven. De kerken van de vesting zijn door de jaren heen beschadigd, ook hiervan zijn slechts enkelen zijn bewaard gebleven. Het Kasteel van Berat is afgebeeld op de achterzijde van de Albanese 10 lek-munt, uitgegeven in 1996 en 2000. Belegeringen Belegering van Berat (1280–1281) Belegering van Berat (1455) Slag om Berat (1943) Referenties
Zamek w Beracie

Zamek w Beracie (alb. Kalaja e Beratit) – zamek w miejscowości Berat, w środkowej Albanii, zbudowany na skalistym wzgórzu na lewym brzegu rzeki Osum. Większość zabudowań pochodzi z XIII wieku, chociaż są starsze fragmenty. W obrębie fortecy znajdują się bizantyńskie kościoły oraz osmańskie meczety. W 2008 roku historyczne centrum miasta Berat zostało dodane do listy światowego dziedzictwa UNESCO poprzez rozszerzenie umieszczonego w 2005 roku wpisu dotyczącego miasta Gjirokastra. Historia Pierwsze ślady cytadeli są datowane na drugą połowę IV w. p.n.e., kiedy to Ilirowie kontrolowali okolicę. W II w. p.n.e. Rzymianie zdobyli budowlę. Twierdza została wzmocniona w V wieku za panowania cesarza Teodozjusza II (w celu ochrony przed najazdami barbarzyńców) oraz w VI wieku za Justyniana I. W 860 roku zamek zdobyli Bułgarzy, pod władzę Bizancjum wrócił w 1018 roku. Przez siedem miesięcy w latach 1280–1281 znajdował się w rękach Normanów. W XIII wieku władał nim despota Epiru Michał I Angelos, który przyczynił się do rozbudowy fortyfikacji. W XIII wieku na szczycie wzgórza zbudowano cytadelę, która miała służyć jako strefa obrony w przypadku przełamania pierwszego pasa umocnień. W połowie XIV wieku zamek znajdował się w rękach Jana Komnena Asena. W 1417 roku zamek trafił pod władzę turków osmańskich. Architektura Obszar twierdzy otoczony murami obronnymi ma kształt zbliżony do wydłużonego trójkąta zlokalizowanego na szczytowej części wzgórza. W dzisiejszym stanie fortyfikacje Berat reprezentowane są głównie przez bizantyjsko-osmańską architekturę muru obronnego, z 24 wieżami i 4 wejściami oraz kilkoma śladami wcześniejszej fazy antycznej. Mury obronne najlepiej zachowały się od strony północnej, od której też znajduje się główne wejście bronione przez ufortyfikowany dziedziniec. Zabudowa mieszkalna zachowała się głównie w części północnej i wschodniej, jest ona częściowo nadal zamieszkana. Budynki wewnątrz twierdzy zostały zbudowane w XIII wieku. Ludność twierdzy była chrześcijańska, w związku z czym było tu wiele cerkwi (najczęściej wybudowanych w XIII wieku) i tylko dwa meczety, z których korzystał garnizon turecki. W najwyższej części (cytadela) przeważają ruiny zabudowy tureckiej, gdzie zachowały się resztki tureckich koszar i Białego Meczetu. Współcześnie na terenie fortecy znajdują się cerkwie, m.in. NMP z Blacherne, św. Teodora z XVI wieku (w pobliżu bramy głównej, na lewo od niej), Trójcy Świętej, ruiny dwóch meczetów: Biały Meczet i starszy od niego Czerwony Meczet (wybudowany pod koniec XV wieku dla tureckich kupców, z którego zachował się minaret), Muzeum Ikon Onufrego (zlokalizowane w dawnej katedrze) oraz zbiorniki na wodę. Wizerunek zamku Berat został umieszczony na rewersie albańskiej monety 10 leków, wydanej w 1997, 2001, 2010 i 2014 roku. Przypisy
Берат (крепость)

Крепость Берат (алб. Kalaja e Beratit) — крепость (цитадель и крепостные стены), возвышающаяся над городом Берат, Албания. Датируется в основном XIII веком, однако внутри крепостных стен находятся множество византийских церквей и османских мечетей. Построена на скалистом холме на правом берегу реки Осуми и имеет доступ только с юга. Расположена на высоте 214 м. История В 200 году до н. э. римляне сожгли городские стены; в V веке при римском императоре Феодосии II они были укреплены для защиты от вторжений варваров на Балканы. Впоследствии стены были перестроены в VI веке при императоре Юстиниане I и снова в XIII веке при деспоте Эпира Михаиле I Комнине Дуке, двоюродном брате византийского императора. О последней реконструкции свидетельствует монограмма, образованная красными кирпичами на стене замка. В середине XIV века крепость находилась под властью Иоанна Комнина Асеня. Главный вход с северной стороны защищён укрепленным внутренним двором, также имеются три входа поменьше. Крепость Берат в её нынешнем состоянии, хотя и значительно повреждённая, остаётся величественным примером архитектуры. Территория, которую она охватывает, позволила разместить значительную часть жителей внутри городских стен. Здания внутри крепости были возведены в XIII веке и остаются ценными памятниками культуры. Население крепости было христианским, в ней было около двадцати церквей и только одна мечеть для турецкого гарнизона (от которой остались только руины и основание минарета). Церкви были со временем повреждены, и лишь некоторые из них дошли до наших времён. Замок изображена на реверсе албанской монеты достоинством 10 леков, отчеканенных в 1996, 2000 и 2013 годах. См. также Список крепостей Албании Осада Берата (1280—1281) Осада Берата (1455) Туризм в Албании Примечания
Grad Berat

Grad Berat (albansko Kalaja e Beratit), imenovan tudi citadela Berat in grajska četrt, je trdnjava s pogledom na mesto Berat v Albaniji. Izvira predvsem iz 13. stoletja in vsebuje številne bizantinske cerkve na tem območju in osmanske mošeje. Zgrajen je na skalnatem griču na levem bregu reke Osum in je dostopen le z južne strani. Stoji na nadmorski višini 214 metrov. Zgodovina Potem ko so ga Rimljani požgali leta 200 pr. n. št., so obzidje okrepili v 5. stoletju pod rimskim cesarjem Teodozijem II., da bi zaščitili pred vdori barbarov na Balkan. Pozneje so bilo obnovljeno v 6. stoletju pod cesarjem Justinijanom I. in ponovno v 13. stoletju pod epirskim despotom Mihaelom I. Komnenom Dukasom, bratrancem bizantinskega cesarja Izaka II. Angela. To zadnjo fazo lahko vidimo kot monogram, ki ga tvorijo rdeče opeke, postavljene v steno gradu. Grad je bil sredi 14. stoletja pod oblastjo Janeza Komnena Asena. Glavni vhod na severni strani brani utrjeno dvorišče in trije manjši vhodi. Grad Berat v današnjem stanju, čeprav je precej poškodovan, ostaja čudovito prizorišče. Površina, ki ga obsega, je omogočala bivanje precejšnjega dela mestnih prebivalcev. Stavbe v notranjosti trdnjave so bile zgrajene v 13. stoletju in so zaradi svoje značilne arhitekture ohranjene kot kulturni spomeniki. Prebivalstvo trdnjave je bilo krščansko in je imelo okoli 20 cerkva (največ zgrajenih v 13. stoletju) in samo eno mošejo za uporabo turške posadke (od katere je preživelo le nekaj ruševin in podnožje minareta). Cerkve v trdnjavi so bile skozi leta poškodovane in le nekatere so ostale. Grad Berat je upodobljen na hrbtni strani albanskega kovanca za 10 lekov, izdanega v letih 1996, 2000 in 2013. Zgradbe in znamenitosti Grad, tako kot celotno zgodovinsko središče Berata, je del Unescove svetovne dediščine zgodovinskih središč Berat in Gjirokastra. Kompleks je gosto zazidan, v veliki meri s stanovanjskimi stavbami. Obstajajo številne cerkve, od katerih je večina zaprtih. Vmes vodijo vijugaste ulice skozi hiše. Obzidje je še nedotaknjeno. Glavni vhod na severni strani je utrjen z utrjenim dvoriščem. Obstajajo tudi trije manjši stranski vhodi. Pomembni arhitekturni spomeniki so: Katedrala sv. Marije, v kateri je muzej Onufri Cerkev Trojice Rdeča mošeja (ruševine) Bela mošeja (ruševine) Citadela s cisterno (ruševina) Galerija Sklici Zunanje povezave Photo, history and info of Berat Castle
Бератський замок

Бератська фортеця (алб. Kalaja e Beratit) — фортеця з видом на місто Берат в Албанії. Фортеця датується XIII століттям та містить багато Візантійських церков та Османських мечетей. Вона збудована на скелястому пагорбі на лівому березі річки Осум. Вхід до фортеці можливий лише з півдня. Розташована на висоті 214 метрів. Історія Після спалення римлянами у 200 році до н. е., у V столітті стіни були посилені за правління візантійського імператора Феодосія II, та були відновленні у VI столітті за правління імператора Юстиніана I й відновлені повторно за правління засновника Епірського деспотату, Михаїла I Комнін Дуки, кузена візантійського імператора. У середині XIV століття фортеця була під владою Йована (Іоанна) Комнина Асеня. Головний вхід (з північного боку) укріплений захищеним двором. Також є три менших входи. Не дивлячись на значні пошкодження, Бератська фортеця досі являє собою чудове видовище. Площа, яку охоплює фортеця, дала змогу розмістити значну частину жителів міста. Споруди, що побудовані у XIII столітті всередині фортеці, зберігаються як культурні пам'ятки завдяки їх характерній архітектурі. Населення фортеці було християнським та мало приблизно 20 церков (більшість з яких була збудована у XIII столітті) та лише одну мечеть для використання турецьким гарнізоном (від неї вціліло лише кілька руїн та основа мінарету). З часом, церкви фортеці були пошкоджені, збереглись лише деякі з них. Бератська фортеця зображена на звороті монети у 10 лек 1996 та 2000 року. Галерея Див. також Список найвідоміших замків Примітки
Хакиспахова къща

Хакиспаховата къща (на албански: Banesa e Haki Spahos) е възрожденска къща в деволското село Сул, Република Албания. На 16 февруари 1979 година е обявена за архитектурен паметник на Албания. Описание Къщата е от началото на XIX век. Реконструирана е около 80-те години на XX век. Представлява двуетажната къща с осем стаи, с коридори отпред и отзад на къщата и с чардак на втория етаж. Част от чардака близо до прозорците е издигнат между стъпала и е заобиколен от дървени перголи. Стаите на горния етаж са всекидневни. Чардакът и горните имат по три прозореца. Предната част, чардакът и вторият етаж са измазани, а отстаналите части са покрити с камък. Бележки
Зарифбацкова къща

Зарифбацковата къща (на албански: Banesa e Zarif Backes) е възрожденска къща в деволското село Сул, Република Албания. На 16 февруари 1979 година е обявена за архитектурен паметник на Албания. Описание Къщата е от началото на XIX век. Представлява двуетажна къща с чардак. Структурата ѝ е сходна с тази на Хакиспаховата къща в Сул. Бележки
Мелова къща

Меловата къща (на албански: Banesa e Dinka Meles, Banesa e Donika Melo) е възрожденска къща в деволското село Хочища, Република Албания. На 16 февруари 1979 година е обявена за архитектурен паметник на Албания. Описание Сградата има характерни прозорци и малки балкони. Реконструирана е в 1980 година и е добре поддържана от жителите. Бележки
Маркова къща (Ърбеле)

Марковата къща (на албански: Banesa e Tashko Markos) е възрожденска къща в дебърското село Ърбеле (Хербел), Република Албания. Принадлежи на Ташко Марков. В 1977 година е обявена за архитектурен паметник на Албания. Бележки
Свети Димитър (Горно Кърчища)

„Свети Димитър“ (на албански: Kisha e Shën Dimitrit) е православна църква, разположена в дебърското село Горно Кърчища, Албания. Част е от Тиранската и Драчка епархия. Църквата е гробищен храм, разположен в западния край на селото. Обявена е за паметник на културата на 25 септември 2007 година. Бележки
Cathedral of Dormition of St. Mary (Berat)

The Dormition Cathedral (Albanian: Katedralja Fjetja e Shën Mërisë) is an Albanian Orthodox church in Berat Castle in Berat, Albania, dedicated to the Dormition of the Theotokos. It has been a Cultural Monument of Albania since 1948. Since 1986, the Onufri Museum of Icons is located in the church. References
Cathédrale de la Dormition de Berat

La cathédrale de la Dormition de Berat (en albanais : Katedralja Fjetja e Shën Mërisë) est une église orthodoxe albanaise située dans le château de Berat, en Albanie. C'est un monument culturel de l'Albanie depuis 1948 qui fait partie de la vieille ville de Berat inscrite au Patrimoine mondial de l'UNESCO. Depuis 1986, le musée des icônes d'Onufri est situé dans l'église. Notes et références (en) Cet article est partiellement ou en totalité issu de l’article de Wikipédia en anglais intitulé « Cathedral of Dormition of St. Mary » (voir la liste des auteurs). Portail de l’architecture et de l’urbanisme Portail du christianisme orthodoxe Portail du patrimoine mondial Portail de l’Albanie
Cattedrale della Dormizione di Santa Maria (Berat)

La cattedrale della Dormizione di Santa Maria (in albanese Katedralja Fjetja e Shën Mërisë) è una chiesa ortodossa di Berat, sita all'interno del castello di Berat, ex cattedrale della metropolia di Berat della chiesa ortodossa autocefala albanese fino al 1967 e sede dal 1986 del Museo iconografico Onufri. Storia La chiesa fu costruita nel 1797 all'interno del castello di Berat, sebbene sia possibile che sullo stesso sito fosse già presente una chiesa. Rimase attiva come cattedrale e luogo di culto fino all'inserimento in costituzione dell'ateismo di Stato nel 1967. Nel 1968 furono rinvenuti due codici all'interno della cripta della chiesa: il Codex Purpureus Beratinus e il Codex Aureus Anthimi. Il 27 febbraio 1986 all'interno della chiesa è stato inaugurato il Museo statale iconografico Onufri. Descrizione La chiesa è a pianta basilicale con tre navate, naos e nartece. All'interno è custodita l'iconostasi in legno con rifiniture in oro, realizzata nel 1807. Note Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file su cattedrale della Dormizione di Santa Maria
Abbas Ali Türbe

The Abbas ibn Ali Türbe (Albanian: Tyrbja e Abaz Aliut) is a Bektashi türbe (Albanian: tyrbe "shrine", or mekam, "holy tomb"), a shrine traditionally considered to be the resting place of Abbas ibn Ali (647–680), a son of Ali. It is situated on the southern peak of Mount Tomorr in Berat, south-central Albania. A large annual pilgrimage is currently held every year from 20-25 August. The shrine, originally constructed in 1620, is included in the List of Religious Cultural Monuments of Albania. Bektashi traditions According to the traditions of the Bektashi Order, a Sufi community based primarily in Albania, Abbas ibn Ali (Albanian: Abaz Aliu) went to Albania on a white horse to save it from the barbarians. Today, he continues to return to Mount Tomorr in Albania for five days (August 20–25) each year, during which animal sacrifices are made and homage is paid to Abbas ibn Ali. During these five days, Bektashi pilgrims visit the türbe, which is believed to house the remains of Abbas ibn Ali. The mausoleum lies adjacent to the Bektashi tekke on Mount Tomorr, which was built in 1916. In another Bektashi legend, Haji Bektash once saw Christian pilgrims ascend Mount Tomorr on August 15, the feast day of the Assumption of the Virgin Mary. He responded by making a journey to the grave of Abbas ibn Ali in the holy city of Karbala, where he dug up an arm bone belonging to Abbas ibn Ali. Haji Bektash then threw the arm bone up onto the peak of Mount Tomorr, thus turning the mountain into the second sacred grave (türbe) of Abbas ibn Ali. In Albanian literature Naim Frashëri wrote in a poem in his 1890 poetry book Luletë e verësë ("Summer Flowers"): Original Albanian text Abas Aliu zu’ Tomorë, Erdhi afër nesh, Shqipëria s’mbet e gjorë, Se Zoti e desh. English translation Abbas Ali took over Tomorr, He came to live with us, Albania was no longer afflicted For God came to love it. Gallery Related sites In Albania, there are several other sites with handprints and footprints attributed to Abbas ibn Ali. The handprint of Abbas Ali, in Burgullas, Skrapar The footprint of Abbas Ali, in Novaj, Skrapar The footprint of Abbas Ali, in Kajcë, near Prisht, Skrapar The footprint of Abbas Ali, in Rodhes, Skrapar The footprint of Abbas Ali, in Taronin, Çepan See also List of Bektashi tekkes and shrines References External links The Tomorr Mountain and the footprint of Abbas Ali (World Headquarters of the Bektashi)
Rrethinat

Rrethinat is a former municipality in the Shkodër County, northwestern Albania. At the 2015 local government reform it became a subdivision of the municipality Shkodër. The population at the 2011 census was 21,199. Demographics During the early 2010s linguists Klaus Steinke and Xhelal Ylli seeking to corroborate villages cited in past literature as being Slavic speaking carried out fieldwork in settlements of the area. Shtoj i Ri and Shtoj i Vjetër in the Shkodër area are two of a number of villages with a Slavophone population that speak a Montenegrin dialect. The village of Shtoj i Ri has a compact population of 17 Muslim Podgoriçani families, while Shtoj i Vjetër has a compact population of 30 Muslim Podgoriçani families. References
Rrethinat

Rrethinat es un antiguo municipio albanés del condado de Shkodër. Se encuentra situado en el norte del país y desde 2015 está constituido como una unidad administrativa del municipio de Shkodër. En 2011, el territorio de la actual unidad administrativa tenía 21 199 habitantes.​ La unidad administrativa incluye los pueblos de Dobraç, Grudë e Re, Shtoj i Ri, Guci e Re, Shtoj i Vjetër, Zues, Golem, Hot i Ri y Bardhaj.​ Comprende un conjunto de áreas periféricas de la ciudad de Shkodër, en el norte y suroeste de la ciudad. La unidad administrativa incluye tanto zonas rurales como áreas que se han unido al casco urbano de Shkodër.​ En la zona se ha hablado históricamente el idioma serbocroata, quedando actualmente minorías de musulmanes de origen montenegrino que siguen manteniendo aquí el idioma. A principios de siglo XXI, un estudio de los lingüistas Klaus Steinke y Xhelal Ylli señaló que entre las poblaciones estables de esta minoría había 17 familias en Shtoj i Ri y 30 familias en Shtoj i Vjetër.​ Referencias
Rrethinat

Rrethina è una frazione del comune di Scutari in Albania (prefettura di Scutari). Fino alla riforma amministrativa del 2015 era comune autonomo, dopo la riforma è stato accorpato, insieme agli ex-comuni di Ana e Malit, Berdicë, Dajç, Gur i Zi, Postribë, Pult, Shalë, Scutari, Shosh e Velipojë a costituire la municipalità di Scutari. Località Il comune era formato dall'insieme delle seguenti località: Dobrac Grude e Re Shtoj i Ri Guci e Re Shtoj i Vjeter Zues Golem Hot i ri Bardhaj Bardha Note
Rrethinat

Rrethinat is een plaats en voormalige gemeente in de stad (bashkia) Shkodër in de prefectuur Shkodër in Albanië. Sinds de gemeentelijke herindeling van 2015 doet Rrethinat dienst als deelgemeente en is het een bestuurseenheid zonder verdere bestuurlijke bevoegdheden. De plaats telde bij de census van 2011 21.199 inwoners. Bevolking In de volkstelling van 2011 telde de (voormalige) gemeente Rrethinat 21.199 inwoners, een stijging ten opzichte van 15.361 inwoners op 1 april 2001.
Gmina Rrethinat

Gmina Rrethinat (alb. Komuna Rrethinat) – gmina w Albanii, położona w północno-zachodniej części kraju. Administracyjnie należy do okręgu Szkodra w obwodzie Szkodra. W 2012 roku populacja wynosiła 23418 mieszkańców. W skład gminy wchodzi dziesięć wsi: Dobrac, Grude e Re, Shtoj i Ri, Guci e Re, Shtoj i Vjeter, Zues, Golem (Albania), Hot i Ri, Bardhaj, Bardha. Przypisy
Komuna e Rrethinës

Komuna e Rrethinës är en kommun i Albanien. Den ligger i prefekturen Qarku i Shkodrës, i den norra delen av landet, 90 km norr om huvudstaden Tirana. Runt Komuna e Rrethinës är det i huvudsak tätbebyggt. Runt Komuna e Rrethinës är det ganska tätbefolkat, med 96 invånare per kvadratkilometer. Källor