Lockheed T-33 Shooting Star

Lockheed T-33 Shooting Star je američki zrakoplov trener kojeg je proizvodila tvrtka Lockheed. Prvi let trenera T-33 je izveo vojni pilot Tony LeVier 1948. godine. Avion je nastao na modelu Lockheed P-80/F-80 te je na početku razvoja nazvan TP-80C/TF-80C a nakon toga kao T-33A. Američka ratna mornarica je za trener najprije koristila oznake TO-2 i TV-2 a nakon 1962. godine i konačnu oznaku T-33B. Shooting Star je korišten u mnogim zemljama diljem svijeta ali je danas uglavnom povučen iz uporabe. Dizajn i razvoj T-33 (poznat i kao T-Bird) je razvijen na temelju zrakoplova Lockheed P-80/F-80 te mu je trup produljen za više od tri stope te su dodani još jedno sjedalo, instrumenti i kontrole leta. Prvotno dizajnirani T-33 je ustvari bio inačica P-80/F-80 te je označen kao TP-80C/TF-80C. Dizajnerski radovi na Lockheedu P-80 su započeli 1943. dok je probni let izvršen 8. siječnja 1944. Slijedivši Bell P-59, P-80 je postao prvi borbeni lovac koji je ušao u službu USAF-a te je dodijeljen američkim eskadronima. Kako je prije njega u službu već ušlo više naprednih lovaca, P-80 je dobio ulogu trenera za vojne pilote koji su već upravljali avionima s propelerima. T-33 koji je izvorno označen kao TF-80C je prvi puta poletio 22. ožujka 1948. te se u SAD-u proizvodio sljedećih 11 godina. Američka ratna mornarica je T-33 počela koristiti kao kopneni trener od 1949. Ti avioni su nosili oznaku TV-2 ali im je oznaka 1962. godine promijenjena u T-33B. Također, mornarica je korisila i neke bivše USAF-ove P-80C kao TO-1 koji su nakon godinu dana preimenovani u TV-1. Kasnije je Lockheed razvio inačicu sposobnu za korištenje na nosaču aviona poznatu kao T2V-1/T-1A SeaStar. Ova verzija je bila u uporabi od kraja 1950-ih do 1970-ih. Izviđačka verzija RT-33A se u prvom redu proizvodila za potrebe stranih zračnih snaga te je imala kameru postavljenu na nosu a ostalu opremu iza kokpita. Od ukupno 6.557 proizvedenih Shooting Starova, Lockheed je proizveo njih 5.691. Povijest korištenja T-33 se koristio kao napredni trener. USAF je početkom 1960-ih počeo povlačiti T-33 kao trenera iz Zračne komande, uvodeći novije T-37 Tweet i T-38 Talon. Isto se dogodilo i u američkoj mornarici koja je T-33 zamijenila s T-2 Buckeye. Treneri T-33 koje su USAF i ratna mornarica povukli iz uporabe su poslužili kao zračne mete na koje su lansirani zrak-zrak (USAF) i zemlja-zrak (mornarica) projektili. Kod USAF-a, T-33 je korišten kao zračna meta za lovce F-101 Voodoo, F-102 Delta Dagger, F-106 Delta Dart i F-4 Phantom II. Kod nekih T-33 su montirane dvije strojnice dok je u nekim zemljama T-33 korišten kao borbeni zrakoplov. Tako su ga kubanske zračne snage koristile tijekom Invazije u Zaljevu svinja, postigavši nekoliko pobjeda. T-33 Shooting Star se koristio u preko 40 zemalja kao trener te je uglavnom povučen iz uporabe. Canadair je za potrebe Kraljevskih kanadskih zračnih snaga proizveo 656 licencnih T-33 kao CT-133 Silver Star dok je Kawasaki za japanske potrebe proizveo njih 210. 1980-ih je tvrtka Boeing Skyfox ponudila modernizaciju T-33 ali je zbog nedostatka kupaca cijeli projekt otkazan. Modernizacija je uključivala uklanjanje postojećeg Allison J33-A-35 te ugradnju dva Garrett AiResearch TFE731-3A motora. Krajem 1990-ih je 18 T-33 Mk-III i T-33 SF-SC bolivijskih zračnih snaga transferirano u Kanadu na modernizaciju kod tvrtke Kelowna Flightcraft. Instalirana je nova avionika te su izvedeni detaljni pregled i obnova trupa i krila. Većina zrakoplova je vraćena u Boliviju početkom 2001. te su i danas u operativnoj funkciji. Ograničeni broj T-33 trenera je u rukama privatnih vlasnika i kolekcionara kao što su Michael Dorn i Greg Colyer. Inačice USAF T-33A: trener dvosjed. AT-33A: dvosjedna jurišna inačica T-33A. DT-33A: konvertirana inačica T-33A. NT-33A: konvertirana inačica T-33A namijenjena specijalnim testiranjima. QT-33A: inačica T-33A konvertirana u zračnu metu. RT-33A: dvosjedna izviđačka inačica T-33A. Američka ratna mornarica TO-1/TV-1: avioni P-80C koje je američka mornarica dobila od USAF-a te ih označila kao TO-1 a kasnije kao TV-1. Tehnički nije riječ o modelu T-33 Shooting Star TO-2: kopneni trener dvosjed američke ratne mornarice. Mornarička verzija T-33A je kasnije označena kao TV-2. TV-2KD T-33B: nova oznaka za mornarički TV-2 iz 1962. DT-33B: nova oznaka za mornarički TV-2KD. Kanadska inačica CT-133 Silver Star: dvosjed trener namijenjen kanadskoj vojsci i zračnim snagama. Osim za obuku pilota, izvršavao je i zadaće elektroničkog ratovanja i komunikacija. Korisnici Lockheed T-33 Shooting Star su diljem svijeta koristile mnoge zemlje ali on je danas u gotovo svima povučen i zamijenjen drugim trenerima. Koristile su ga sljedeće zemlje: SAD: USAF i američka ratna mornarica bili su primarni korisnici T-33 ali je on danas povučen iz uporabe. U Americi ga koristi jedino komercijalna tvrtka Boeing Commercial Airplanes. Belgija: belgijske zračne snage su od 1952. počele djelovati s 38 primjeraka T-33A te jednim modelom RT-33A. Bolivija: bolivijsko ratno zrakoplovstvo je koristilo 34 trenera T-33. Nakon remonta zrakoplova krajem 1990-ih u Kanadi, i danas su u uporabi. Brazil: brazilske zračne snage (svi treneri su povučeni). Burma: svi treneri su povučeni iz uporabe. Čile: svi treneri su povučeni iz uporabe. Danska: Kraljevske danske zračne snage (svi treneri su povučeni). Dominikanska Republika: dominikanske zračne snage su iz uporabe povukle sve zrakoplove (inačica AT-33A-LO). Ekvador: svi treneri su povučeni iz uporabe. Etiopija: etiopske zračne snage su prije isporuke F-5A/B trenera iz SAD-a 1966., već imale trening eskadron sastavljen od Lockheed T-33 trenera. Filipini: filipinske zračne snage (svi treneri su povučeni). Francuska: svi treneri su povučeni iz uporabe. Grčka: grčke zračne snage (svi treneri su povučeni). Gvajana: svi treneri su povučeni iz uporabe dok se jedan restauriran T-33 nalazi pokraj međunarodne zračne luke Mundo Maya. Honduras: honduraške zračne snage (svi treneri su povučeni). Indonezija: indonežanske zračne snage (svi treneri su povučeni). Iran: iranske zračne snage (svi treneri su povučeni). Italija: talijanske zračne snage (svi treneri su povučeni). Japan: Kawasaki Heavy Industries Aerospace Company je od 1956. licencno proizvodio T-33 za potrebe japanskih samoobrambenih zračnih snaga. Zrakoplovi su kasnije povučeni iz uporabe. SFRJ: zemlja je 1982. započela sa serijskom proizvodnjom školsko jurišnog zrakoplova Soko G-4 Super Galeba kojim su se u jugoslavenskom ratnom zrakoplovstvu zamijenili postojeći G-2 Galeb i Lockheed T-33. Južna Koreja: južnokorejske zračne snage su koristile T-33A koji je prvi puta predstavljen u kolovozu 1955. Osim u ratnom zrakoplovstvu, T-33 je korišten i u akrobatskom timu Black Eagles (također unutar ratnog zrakoplovstva). Svi zrakoplovi su povučeni iz uporabe. Kanada: T-33 se u Kanadi licencno proizvodio kao Canadair T-33. Koristile su ga Kraljevske kanadske zračne snage, Kraljevska kanadska mornarica, kanadska kopnena vojska te Nacionalno istraživačko vijeće. Kolumbija: kolumbijske zračne snage (svi treneri su povučeni). Kuba: kubanske zračne snage (svi treneri su povučeni). Libija: svi treneri su povučeni iz uporabe. Meksiko: meksičke zračne snage (svi treneri su povučeni). Nikaragva: američka Vlada je zračnim snagama Nikaragve isporučila četiri AT- 33A nakon što tijekom Kubanske krize nije uspio pokušaj američke invazije u Zaljevu svinja tijekom 1961. Svi zrakoplovi su povučeni iz uporabe 1979. godine. Nizozemska: Kraljevske nizozemske zračne snage (svi treneri su povučeni). Norveška: Kraljevske norveške zračne snage (svi treneri su povučeni). Njemačka: Luftwaffe (svi treneri su povučeni). Pakistan: pakistanske zračne snage (svi treneri su povučeni). Paragvaj: paragvajske zračne snage su koristile šest AT-33A koje im je 1990. godine donirao Tajvan. Koristio ih je 2. borbeni eskadron Indios a zrakoplovi su u konačnici povučeni iz službe 1998. godine. Peru: svi treneri su povučeni iz uporabe. Portugal: portugalske zračne snage (svi treneri su povučeni). Salvador: svi treneri su povučeni iz uporabe. Saudijska Arabija: svi treneri su povučeni iz uporabe. Singapur: singapurske zračne snage su koristile T-33 koji su prije njih bili u službi francuskog ratnog zrakoplovstva. Španjolska: španjolske zračne snage (svi treneri su povučeni). Tajland: Kraljevske tajlandske zračne snage (svi treneri su povučeni). Republika Kina: tajvanske zračne snage (svi treneri su povučeni). Turska: svi treneri su povučeni iz uporabe. Urugvaj: svi treneri su povučeni iz uporabe. Tehničke karakteristike (T-33A) Osnovne karakteristike posada: 2 dužina: 11,49 m raspon krila: 11,86 m površina krila: 17,28 m² visina: 3,57 m Letne karakteristike najveća brzina: 970 km/h (600 mph) dolet: 2.050 km najveća visina leta: 14.600 m motor: 1× Allison J33-A-35 motor Naoružanje naoružanje: Top: 2× 12,7 mm Browning M2, 350 metaka po strojnici Nosač oružja: ukupno 2 nosača na koja se mogu montirati bombe ili rakete.Maksimalna nosivost je 907 kg. Izvori Larry Davis, "P-80 Shooting Star. T-33/F-94 in action", Carrollton, Texas: Squadron/Signal Publications, 1980. ISBN 0-89747-099-0. Robert F. Dorr, "P-80 Shooting Star Variants", Wings of Fame Vol. 11, London: Aerospace Publishing Ltd., 1998. ISBN 1-86184-017-9. Gijs Hiltermann, "Lockheed T-33 (Vliegend in Nederland 3)", Eindhoven, Netherlands: Flash Aviation, 1988. ISBN 978-90-71553-04-2. Steve Pace, "Lockheed Skunk Works", St. Paul, Minnesota: Motorbooks International, 1992. ISBN 0-87938-632-0.