NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Castello di Rozafa

Il castello di Rozafa (in albanese: Kalaja e Rozafës, in italiano anche Rosafa) è una fortezza situata a Scutari, nell'Albania settentrionale. Sorge su un colle alto 130 m., incuneato tra i fiumi Boiana, ad ovest, Kir e Drin ad est. Storia e descrizione Il colle del castello risulta abitato fin dall'Età del bronzo. Tra il IX secolo a.C. ed l'VIII secolo a.C. l'altura venne circondata da grossi massi di pietra. Divenuto fulcro dell'insediamento di Scutari (Shkoder), nel II secolo a.C. risulta abitato dalla tribù illirica degli Ardiei. Fu espugnato dai Romani nel 168 a.C. nell'unico scontro della terza guerra illirica nel corso del quale venne catturato il re Genzio. Nel XV secolo il castello subì importanti lavori di restauro e ingrandimento da parte degli architetti veneziani Andrea Venier, Francesco Venier e Melchiorre da Imola. Il 15 luglio 1474 il castello di Rozafa venne assediato dai Turchi che tuttavia, a causa dell'accanita resistenza della guarnigione veneziana comandata da Antonio Loredan, furono costretti alla ritirata. Quattro anni più tardi, caduta la roccaforte albanese di Croia, gli Ottomani cinsero nuovamente d'assedio Scutari. Nonostante la resistenza dei Veneziani guidati da Antonio Da Lezze, il 25 gennaio 1479 le truppe della Serenissima furono costrette ad abbandonare la fortezza e a consegnare Scutari ai Turchi. Nel corso della prima guerra balcanica le truppe serbo-montenegrine assediarono la guarnigione ottomana del castello. Dopo sei mesi di combattimento il comandante turco Essad Pascià firmò la resa e consegnò la fortezza ai suoi nemici. Nel corso dell'invasione italiana dell'Albania nel 1939 la guarnigione albanese a guardia del castello rifiutò la resa e continuò a resistere sparando sui nemici. Il castello di Rozafa ha una pianta ellittica ed è formato da tre cinte di mura differenti. All'interno del complesso della fortezza sono presenti i resti della chiesa di Santo Stefano. Dopo l’occupazione ottomana di Scutari il castello venne trasformato in una base militare e la chiesa venne convertita in una moschea, la Moschea di Sultan Fatih (Mehmet II), in memoria del Sultano che occupò Scutari. Venne perciò distrutta parte del campanile che divenne un minareto, e l'abside fu trasformata in un miḥrāb. La chiesa fu trasformata nella moschea Sultan Mehmet Fatih, dai Turchi nel 1479 una volta conquistata Scutari. Note Voci correlate Scutari Albania Veneta Storia della Repubblica di Venezia Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file su Castello di Shkodra
Kasteel van Rozafa

Het Kasteel van Rozafa (Albanees: Kalaja e Rozafës) is een kasteel in Shkodër, in het noordwesten van Albanië. Gelegen op een 130 meter hoge rots torent het boven de omgeving uit. Door zijn ligging aan het meer van Shkodër, omgeven door de rivieren Bunë en Drin en vlak bij een van Albaniës belangrijkste steden, was het kasteel al in de oudheid strategisch belangrijk. Geschiedenis Door die strategische locatie is de heuvel van het kasteel al ver voor het begin van onze jaartelling bewoond. De Illyriërs woonden er tot ze werden verslagen door de Romeinen in 168 voor Chr. De versterkingen die momenteel nog te zien zijn, dateren voornamelijk uit de Venetiaanse periode. Het kasteel heeft heel wat belegeringen moeten doorstaan, waaronder die door de Ottomanen in 1478 en die door Montenegro in 1912. Het kasteel en zijn omgeving zijn een Archeologisch Park. Foto's Zie ook Toerisme in Albanië
Zamek Rozafy

Zamek Rozafy (alb.: Kalaja e Shkodrës) – zamek w pobliżu Szkodry, w północno-zachodniej Albanii. Według legendy nazwa twierdzy pochodzi od imienia kobiety – Rosaphy (Rozafy), którą żywcem zamurowano w murach zamku, aby jego mury nie zawaliły się po raz kolejny. Zamek wznosi się na skalistej górze, na wysokości 130 m n.p.m., na południe od Szkodry, otoczony rzekami Buna i Drin. W przeszłości otoczony terenami podmokłymi, z własnym ujęciem wody był niezwykle trudny do zdobycia. Historia Z uwagi na swoje strategiczne położenie wzgórze, na którym zbudowano zamek było zamieszkane od czasów antycznych. Na wzgórzu miała znajdować się twierdza iliryjska, opanowana przez Rzymian w 167 p.n.e. Badania prowadzone na terenie twierdzy przez zespół kierowany przez prof. Piotra Dyczka doprowadziły w latach 2011–2012 do odkrycia jednego z najważniejszych ośrodków kultury iliryjskiej w północnej części Albanii. Zamek w tym kształcie, który przetrwał do dziś, pochodzi z czasów dominacji weneckiej. Po przejęciu Rozafat w 1396 Wenecjanie dokonali jego przebudowy i umocnienia. W czasach osmańskich zamek stanowił centrum administracyjne do 1863, kiedy urzędnicy przenieśli się do miasta. Od tej pory zamek należał do garnizonu wojsk osmańskich. W historii Albanii znany jest przede wszystkim z heroicznej obrony przeciwko Turkom osmańskim w czasie bitwy o Szkodrę 1478-1479. Był także oblegany przez wojska czarnogórskie w czasie I wojny bałkańskiej. 7 kwietnia 1939 w czasie włoskiej inwazji na Albanię dwóch oficerów albańskich ostrzeliwało z zamku oddziały włoskie, dopóki nie skończyła im się amunicja. Aktualny stan obiektu Zamek zachował się w dobrym stanie i jest udostępniony do zwiedzania. Łączna długość zachowanych murów przekracza 600 m, otaczają one obszar o powierzchni 9 ha. W obrębie murów zamkowych znajdują się trzy dziedzińce. W niewielkim muzeum zgromadzono przedmioty wydobyte z ziemi w czasie prac archeologicznych. W 2022 był jedną z najczęściej odwiedzanych przez turystów atrakcji turystycznych Albanii. Przypisy Bibliografia James Pettifer: Albania & Kosovo. Blue guide. London: 2001, s. 228-229. ISBN 0-7136-5016-8.
Розафа

Крепость Розафа (алб. Kalaja e Rozafës) — развалины крепости в Албании близ города Шкодер. История Албанские учёные считают, что город Шкодер возник в VI–V веках до нашей эры. В III веке до нашей эры иллирийцы здесь заложили мощную крепость. Старинное шкодерское предание гласит: три брата никак не могли возвести местную крепость — она всё время обрушивалась. И тогда решили принести жертву небесам и кровью укрепить стены. Было решено, что надо замуровать жену младшего брата — прекрасную Розафу. Он долго не мог ей этого сказать. Но однажды ему пришлось, и она мужественно приняла это, сказав: «Замуруйте меня так, чтобы я могла кормить своего ребёнка». Она была живьём замурована в основании крепости вместе со своим сыном. В честь неё и названа крепость Шкодер. Похожие легенды рассказывают туристам про многие замки и крепости Европы. Внутри крепости сохранилось несколько зданий и руин построек, например: в одной из казарм в настоящее время находится небольшой музей, посвящённый истории крепости. В музее можно найти множество древних иллирийских монет, остатки их древней культуры, а также множество предметов и картин, связаных со временами захвата Балкан турками и множество бюстов Скандербега и других местных героев. См. также Список крепостей Албании Ссылки Сайт о древностях Шкодера Албания: Шкодерские времена и нравы
Розафа

Розафа је средњовековна тврђава. Означава северни крај османске Албаније, који се простире на југ до друге тврђаве — Буке. Розафа која је стара више од две хиљаде година. Чувена је по песми „Зидање Скадра на Бојани”. Смештена је на брду изнад Скадра тако да се са ње пружа поглед на цели град и његову околину. О њеном настанку постоји легенда која сведочи да су је градила три брата Мрњавчевића којима су виле током ноћи рушиле све што би током претходног дана саградили. Сходно томе, као жртва, жена најмлађег од њих Гојка узидана је жива у тврђаву. У склопу тврђаве налази се црква Светог Стефана која је подигнута током 8. и 14. века, да би касније била претворена у џамију. Тврђава је обнављана више пута. Потиче из антике. 1478. Томазо Малипијеро потписао је мировни уговор у Ћустендилу, где се налазио логор османског владара Мехмеда Освајача с диванем састављеним од три везира (краj млетачко-турски рат (1463—1479)). Према мировном уговору, Розафа се предао Османском царству, а Млетачка република задржала је контролу над другим Јадраном, познатијим као Млетачка Албанија. Исте године 1478. подигнут је тврђава Бука, која заједно са Розафом обележава два краја османске владавине у Албанији. Види још Референце Литература
Розафа

Фортеця Розафа (алб. Kalaja e Rozafës) — руїни фортеці в Албанії поблизу міста Шкодер. Албанські вчені вважають, що місто Шкодер виникло у VI—V століттях до нашої ери. У III столітті до нашої ери іллірійці тут заклали потужну фортецю. Етимологія назви Легендарні пояснення Старовинний шкодерський переказ свідчить: три брати ніяк не могли звести місцеву фортецю — вона весь час обрушувалася. І тоді вирішили принести жертву небесам і кров'ю укріпити стіни. Було вирішено, що треба замурувати дружину молодшого брата — прекрасну Розафу. Він довго не міг їй цього сказати. Але одного разу йому довелося, і вона мужньо прийняла це, сказавши: «замуруй мене так, щоб я могла годувати свою дитину». Вона була живцем замурована у підставі фортеці разом зі своїм сином. На честь неї і названа фортеця Шкодер. Схожі легенди розповідають туристам про багато замків та фортець Європи. Наукові пояснення 1. Відомий український фахівець з топоніміки Костянтин Тищенко вважає назву фортеці реплікою столиці арабського Халіфату часів халіфа Гішама (724—743 р.р.) За його висновком зі Шкодеру починався Моравський шлях через землі балканських народів до слов'ян і далі — до фіно-угорських територій. 2. Зважаючи на значне поширення співзвучних топонімів (Росава в Україні, Russafa та al-Rusafa в Іспанії та в ін. країнах) від Іспанії на заході Європи до уральського передгір'я на сході, а також враховуючи розповсюдженість топоніму на Близькому та Середньому Сході, його походження ведуть від аккадського слова Rasaappa — «будинок губернатора», що може означати загальну назву поселення з адміністративними функціями. Широке розповсюдження топоніму на території Європи пов'язують з арабським впливом у VIII ст. н. е. Музей Всередині фортеці збереглося кілька будівель і руїн будівель, наприклад: в одній з казарм у даний час знаходиться невеликий музей, присвячений історії фортеці. У музеї можна побачити безліч стародавніх іллірійських монет, залишки їх стародавньої культури, а також безліч предметів і картин, пов'язаних з часами захоплення Балкан турками і безліч бюстів Скандербега й інших місцевих героїв. Примітки Посилання James Pettifer: Albania & Kosovo. Blue guide. London: 2001, s. 228—229. ISBN 0-7136-5016-8. Historia e kalasë Rozafa [Архівовано 2 червня 2016 у Wayback Machine.]
Лежка крепост

Лежката крепост (на албански: Kalaja e Lezhës) е крепост над град Лежа в северна Албания. Най-високата точка на крепостта се издига на 186 m надморска височина. Крепост на местото е съществувала още по илирийско време. Впоследствие е последователно под елинско, римско, византийско и за кратко българско владение. От 1440 г. крепостта е венецианско владение, а от 1522 г. е под османски контрол. Източници ((sq)) Община Лежа Архив на оригинала от 2014-05-18 в Wayback Machine. Вижте също Лежка лига
Lezhë Castle

The Lezhë Castle (Albanian: Kalaja e Lezhës) is a castle dominating the city of Lezhë, northern Albania. Its highest point is 186 metres (610 ft). Lezhë Castle is at an elevation of 322 metres (1,056 ft). Lezhë Castle began as a Illyrian fortification. The earliest events where the name of Lissus appears to relate to the foundation of a Parian-Sicilian colony in the island of Pharos (modern Hvar) and the alliance of 385 B.C.E. between the Illyrian king Bardylis and Dionysius I the Elder, tyrant of Syracuse during 405 B.C.E. – 367 B.C.E. In this context Diodorus writes the following: “He [Dionysius I] had already dispatched a colony to the Adriatic not many years previously and had founded the city known as Lissus” (Diodorus, XV, 13). See also Lezhë List of castles in Albania Tourism in Albania References Sources Malaj, Edmond (2016). "The Noble Dukagjinis during the Middle Ages. Their Territories and some Characteristics". Studime Historike. 1–2: 10. Galaty, Michael; Lafe, Ols; Lee, Wayne; Tafilica, Zamir (2013). Light and Shadow: Isolation and Interaction in the Shala Valley of Northern Albania. The Cotsen Institute of Archaeology Press. ISBN 978-1931745710. External links
Castello di Alessio

Il castello di Alessio (in albanese Kalaja e Lezhës), noto anche come Kështjella e Elisonit, è una fortezza situata ad Alessio, nell'Albania settentrionale, sul colle che domina la città, la piana di Zadrima e il Drin. Storia Il sito ha origini illiriche ed è sorto nell'area dell'antica Lissus. Nei secoli susseguirono fasi costruttive e fortificatorie di età romana, bizantina, veneziana e ottomana. Il colle su cui sorge il castello fu abitato fin dal I millennio a.C.; vi sono ancora tracce delle mura del V secolo a.C. e dell'acropoli dell'antica Lissus, mentre la fortificazione medievale fu costruita sopra tali rovine. Gli studi collocano l’avvio della costruzione medievale tra l'VIII e il IX secolo e indicano una fase ottomana finale nel 1520, sotto Selim I. Descrizione Il castello conserva resti appartenenti a epoche differenti e rappresenta uno dei principali monumenti storici della regione di Alessio. La fortezza era dotata di tre porte difese da torri e ambienti di protezione; nelle indagini e nei restauri moderni sono state inoltre individuate dodici porte e quarantotto torri difensive. Restauri Nel 2015 il Ministero della cultura albanese ha annunciato il completamento di un intervento di restauro e valorizzazione nell'ambito del progetto ADRIFORT. I lavori hanno riguardato, tra l'altro, il consolidamento delle mura, il miglioramento della segnaletica, dei servizi per i visitatori e dell'accessibilità al complesso. Note Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file su Castello di Lezhë
Kasteel van Lezhë

Het Kasteel van Lezhë (Albanees: Kalaja e Lezhës) is een burcht op een 186 meter hoge heuvel in de Albanese stad Lezhë, hoofdplaats van de gelijknamige prefectuur. Bezienswaardig zijn — ofschoon veel voor de leek niet meer als dusdanig herkenbaar is — met name de opslagplaats, het arsenaal, de uitkijktoren, de centrale moskee met rechthoekig grondplan en ruïnes van de minaretbasis in de noordwestelijke hoek (vroeger van wenteltrap voorzien), de zuidoostelijke toren met Romeinse boog en de Illyrische toren aan de zuidkant. Op de heuvelflank op de weg naar het kasteel zijn net zoals in de stad resten van Illyrische versterkingen te zien. Geschiedenis De burcht werd oorspronkelijk door de Illyriërs gebouwd, maar werd heropgebouwd door de Venetianen in 1440. In 1522, na de Ottomaanse verovering, werd het opnieuw door de Ottomanen heropgebouwd. Het kasteel vertoont sporen van zowel Illyrische, Romeinse, Byzantijnse en Ottomaanse architectuur en was destijds onderdeel van een communicatieketen waarbij men met lichtsignalen in staat was via de verschillende kastelen boodschappen door te geven: vanuit Lezhë kon direct worden gecommuniceerd met het Rozafakasteel in Shkodër en met het kasteel van Krujë, vanaf die laatste stad verder naar het Petrelëkasteel bij Tirana enzovoorts. Bereikbaarheid Vanaf het stadscentrum neemt het ongeveer een halfuur in beslag om de burcht te voet te bereiken. Vanop de heuvel is er steeds een mooi uitzicht op de stad, de Adriatische Zee in de verte en de vlaktes in de omgeving. In 2012 werd een geasfalteerde autoweg tussen het stadscentrum en de burcht opgeleverd. Voor die datum was er geen bewegwijzering, en kon het pad bij momenten gevaarlijk (losse stenen, geen balustrade) of onduidelijk zijn. Door dichte begroeiing aan de zuidwestkant was het toen ook niet mogelijk geheel rond het kasteel te wandelen.
Флямуртари (стадион)

„Флямуртари“ (на албански Stadiumi Flamurtari) е многофункционален стадион в град Вльора, Албания. Разполага с капацитет от 13 000 места. Приема домакинските мачове на местния футболен отбор „Флямуртари“. Източници Профил на стадиона в worldstadiums.com
Estadi Flamurtari

L'Estadi Flamurtari (albanès: Stadiumi Flamurtari) és un estadi de futbol de la ciutat de Vlorë, Albània. És la seu del club KS Flamurtari Vlorë. Té una capacitat per a 9.500 espectadors. Abans de la construcció de l'estadi, el Flamurtari jugava a un estadi que s'anomenava Varri i Halimit (en català "La Tomba de Halimi"). L'Estadi Flamurtari va ser construït el 1961, amb capacitat per a 6.500 espectadors, ampliats a 11.000 el 1975. Assolí el seu rècord d'espectadors la temporada 1987-88 quan s'enfrontà al FC Barcelona a la Copa de la UEFA, 18.500 espectadors a l'estadi. Quan acabà la temporada 2014-15 l'estadi fou reconstruït totalment. Referències
Flamurtari-Stadion

Das Flamurtari-Stadion (albanisch Stadiumi Flamurtari) ist ein Fußballstadion in der albanischen Stadt Vlora. Die Anlage in der Nähe des Hafens (Skela). Es ist die Heimspielstätte des Fußballvereins KS Flamurtari Vlora. Es hat eine Kapazität von 8.200 bzw. 8.500 Zuschauern. Zum Spiel gegen den FC Barcelona im Achtelfinale des UEFA-Pokal 1987/88 sollen sich 15.000 Zuschauer im Stadion befunden haben. 2014 wurde die Sportstätte durch die Investitionen aus der Türkei für rund 150.000 US-Dollar restauriert. Bilder Weblinks stadiumdb.com: Stadiumi Flamurtari (englisch) stadionwelt.de: Bildergalerie euro.stades.ch: Bilder des Flamutari-Stadions vom Oktober 2010 (französisch) Einzelnachweise
Flamurtari Stadium

Flamurtari Stadium (Albanian: Stadiumi Flamurtari) is a multi-use stadium in Vlorë, Albania. It is currently used mostly for football matches and is the home ground of KS Flamurtari Vlorë. The stadium has a capacity of 9.500 seats. Before the construction of the stadium, Flamurtari Vlorë played their home games on a field known as Varri i Halimit, which translates to Halimi's Tomb. The field was located near Uji i Ftohtë, which is where the club's training ground is located. The stadium was built in 1961 with an initial capacity of 6,500, and was expanded to 11,000 in 1975 following a reconstruction. During the club's golden era the stadium would attract crowds of up to 15,000 spectators and in 1987 when the club faced FC Barcelona in the UEFA Cup there was a crowd of 18,500, making it the ground's record attendance. Between 2004 and 2012, the ground was under recurring development with the aid of the Albanian Football Association which saw the ground converted into an all-seater stadium with a capacity of 8,200. In addition to the construction of the stands and the installation of seats, a new parking lot was built and floodlights were installed for the first time. In February 2013, the new pitch was laid which was funded equally by the club and the Albanian Football Association and by the end of 2014–2015 season the stadium will be fully reconstructed and covered. The stadium was built on the site of the old Venetian Vlorë Castle, demolished in 1906. Renovation The stadium has undergone several renovations, with the most recent completed in the summer of 2025 as part of a broader effort to modernize the facility and bring it into the new century. A new roof was installed over the Tribuna Ballore, the facing stand. Seating was introduced throughout the stadium for the first time; previously, seats had only been available in the Tribuna Qendrore (Main Stand) and Tribuna Ballore. Digital advertising boards were also added, along with a television screen in the south stand. In addition, several small two-story buildings were constructed around the stadium, providing restrooms and concession stands. References 5. Klubi vlonjat bëhet kantier i hapur, Flamurtari i elitës me stadium të rikonstruktuar
Stadio Flamurtari

Lo stadio Flamurtari (in albanese Stadiumi Flamurtari) è un impianto sportivo di Valona, in Albania. Ospita le partite interne del KS Flamurtari e ha una capienza di 8 500 spettatori. Storia Fu costruito nel 1961 e ampliato nel 1975, anno in cui la capienza fu portata 11 000 spettatori. Tra il 2004 ed il 2012 il Flamurtari, grazie al sostegno finanziario della federcalcio albanese, ha potuto realizzare importanti lavori di restauro dello stadio, come l'impianto in tutti i settori dei seggiolini. Lo Stadio è stato costruito sul sedime del vecchio Castello Veneziano di Valona, demolito nel 1906. Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file su Flamurtari Stadium Collegamenti esterni (EN) Stadiumi Flamurtari, su stadiumdb.com. (EN) Stadiumi Flamurtari, su footballtripper.com.
Flamurtaristadion

Het Flamurtaristadion is een multifunctioneel stadion in Vlorë, een stad in Albanië. Het stadion wordt vooral gebruikt voor voetbalwedstrijden, de voetbalclub KS Flamurtari Vlorë maakt gebruik van dit stadion. Er is plaats voor 8.500 toeschouwers in het stadion en het werd geopend in 1961. Het stadion werd tussen 2004 en 2013 gerenoveerd. Er werd voor gezorgd dat er alleen maar zitplekken kwamen en verder werd er een parkeerplaats gebouwd en kwam er nieuwe verlichting. In het UEFA Cup seizoen 1987/88 werden enkele Europese wedstrijden in dit stadion gespeeld, waaronder een wedstrijd tegen FC Barcelona. Ook het nationale elftal van Albanië speelde weleens in dit stadion. Interlands Het Albanees voetbalelftal speelde één interland in het stadion.
Фламуртарі (стадіон)

Стадіон Фламуртарі (алб. Stadiumi Flamurtari) — багатофункціональний стадіон у Вльорі, Албанія. Наразі він використовується переважно для проведення футбольних матчів і є домашнім стадіоном «Фламуртарі». Стадіон вміщує 8 200 глядачів. Історія До будівництва стадіону Фламуртарі Вльора проводила свої домашні ігри на полі, відомому як Varri i Halimit, що в перекладі означає «Могила Халімі». Поле було розташоване неподалік Уджі-і-Фтохте, де знаходиться тренувальна база клубу. Стадіон був побудований в 1961 році з початковою місткістю 6 500 глядачів, а в 1975 році після реконструкції був розширений до 11 000. У золоті часи клубу на стадіоні збиралося до 15 000 глядачів, а в 1987 році, коли клуб зустрічався з ФК «Барселона» в Кубку УЄФА, на стадіоні було 18 500 глядачів, що стало рекордом відвідуваності на стадіоні. У період між 2004 і 2012 роками стадіон постійно розвивався за допомогою Албанської футбольної асоціації, в результаті чого він був перетворений на стадіон на 8 200 місць. Окрім будівництва трибун та встановлення сидінь, збудовано новий паркінг та вперше встановлено прожектори. У лютому 2013 року було укладено нове поле, яке фінансувалося порівну клубом та Албанською футбольною асоціацією, а до кінця сезону 2014—2015 років стадіон буде повністю реконструйовано та накрито. Галерея Примітки
Rapid Intervention Force (Albania)

The Rapid Intervention Force (Albanian: Forcat e Ndërhyrjes së Shpejtë, FNSH) is the reserve force of the Albanian State Police which is tasked to carry out special security operations and resolve situations that can not be overcome by other police services, the execution of which requires specially prepared and equipped personnel. FNSH offers assistance in cases of civil emergencies and accidents for the protection of life and property. See also Albanian Police RENEA References
Скендербег (паметник в Тирана)

Паметникът на Скендербег се намира в центъра на град Тирана, столицата на Албания. Намира се в средата на централния столичен площад „Скендербег“. Дело е на видния албански скулптор Одисе Паскали. Изработва го през 1968 година по случай 500-годшнината от смъртта на албанския национален герой Скендербег. Паметникът е висок 11 m. Представлява бронзова фигура на каменен пиедестал. Бележки
Skanderbeg Monument

The Skanderbeg Monument is a monument in the Skanderbeg Square in Tirana, Albania. It commemorates Skanderbeg (1405–1468), the national hero in Albania for resisting the Ottomans. There was a statue of Stalin Created by Odhise Paskali, the 11 metres (36 ft) monument was inaugurated in January 1968 on the 500th anniversary of the death of Skanderbeg. Gallery See also Skanderbeg Square Tirana Architecture of Albania References External links Photos of Skanderbeg Square Sheshi Skenderbej and other photos
Statue équestre de Skanderbeg

La Statue équestre de Skanderbeg est une sculpture de l'artiste albanais Odhise Paskali inaugurée en 1968 à Tirana, en Albanie. Située sur la place Skanderbeg, elle représente Skanderbeg (1405–1468), une des grandes figures de la résistance albanaise contre les Ottomans, et fut inaugurée en 1968 lors du 500e anniversaire de sa mort. Galerie Notes et références Article connexe Liste de statues équestres Portail de la sculpture Portail de l’Albanie