Химара

Химара (алб. Himarë, грч. Χειμάρρα) је град у јужној Албанији и седиште истоимене општине у области Валона. Налази се на обали Јонског мора и припада албанској ривијери. Настањен је етничким Грцима и Албанцима. Према попису становништва из 2023. године, град је имао 3,901 становника, а општина 8,328. Најразвијеније гране привреде су угоститељство и туризам. Град Химара се са приградским насељима простире на укупној површини од 132,13 km2, док општина Химара има укупну површину од 559.5 km2 и састоји се од три јединице: град Химара, Враниште (алб. Horë-Vranisht) и Лукова (алб. Lukovë), а свака од њих обухвата по неколико мањих насељених места. Географија Приморски регион Химаре је око 20 километара дуг и 5 километара широк, а омеђен Цераунским планинама високим 2000 метара на североистоку и Јонским морем на југозападу. У Химари се налазе беле пешчане плаже, а неколико брежуљака у близини мора су под засадима маслинаи цитруси. Клима је медитеранска и погодна за развој туризма. Историја Током античког периода, Химара се налазила у саставу старограчког Епира, а потом је припадала истоименој римској провинцији. Током раног средњег века, након досељавања Словена, на ширем простору у залеђу Химар настанило се словенско племе Вајонити, док је град у дужем периоду остао под византијском влашћу. Почевши од 11. века, око власти над Химаром и широм околином сукобљавали су се Византинци и Нормани из Краљевине Сицилије, а касније Епирска деспотовина и Анжујци. За време владавине српског краља и цара Стефана Душана (1331-1355), Српско царство је заузело Химару око 1346. године, укључивши тај град у нову српску управну област, која је обухватала северни Епир, а у историографији је постала позната и као Валонска кнежевина. Након смрти првог намесника те области, деспота Јована Комнина Асена, власт над Валоном, Химаром и околином прешла је на његове наследнике, а већ 1372. године зетски господар Балша II Балшић је женидбом постао нови владар тог подручја, укључујући и Химару. Њега су потом наследили: супруга Комнина Асен (1385-1396), зет Мркша Жарковић (1396-1414) и ћерка Руђина Балшић (1414-1417), под чијом се влашћу налазила и Химара, која је 1417. године заједно са околном облашћу запоседута од стране Османског царства. Град је остао под османском влашћу све до 1912. године, када је ослобођен у Првом балканском рату, а потом је 1913. године укључен у састав новоформиране Кнежевине Албаније. Демографија Приморски регион Химаре претежно је насељен етничким Грцима. Локално становништво је већином двојезично и служи се грчким и албанским језиком. Град Химара и села Дхерми и Паласа, у којима живи већина становника општине, првенствено су насељени грчким становништвом, док су села Иљаш, Лукове, Кудхес, Пилур и Вуно насељена албанским становништвом, а Ћепаро је насељен и Албанцима и Грцима. На попису из 2011. године, 83% становника бивше општине Хоре-Враниште изјаснило се као Албанци, док се остали грађани нису изјаснили. У бившој општини Лукове, становништво је претежно албанско (94%) са мањом грчком мањином (6%). Мањинска питања Док се ситуација грчке мањине у Албанији поправила од пада комунизма, етничке тензије у Химари и даље постоје Током суђења припадницима Омоноје 1994. године, организације која представља грчку мањину у Албанији, албанска полиција је ухапсила и претукла тројицу локалних Грка након што су код њих пронађени летци са позивом на ослобађање ухапшених вођа Омоноје. У 2008. одржан је низ протеста са мештанима који су захтевали власништво над земљом и аутономију за регион. Кућа бившег градоначелника Химаре Васила Болана два пута је била мета бомбашког напада, 2004. и поново у мају 2010. Градоначелник Химаре, етнички Грк, наредио је 2009. да се уклони неколико путоказа јер нису писани на грчком, већ само на албанском и енглеском. Локални суд га је осудио за уништавање државне имовине, али је пресуда поништена. Дана 12. августа 2010. године, етничке тензије су порасле након што је грчки продавац Аристотелис Гоумас убијен када је његов мотоцикл ударио аутомобил којим су управљала тројица албанских младића са којима се Гоумас наводно посвађао када су захтевали да не сме да им говори грчки у свом продавница. Огорчени мештани блокирали су главни аутопут између Валоне и Саранде и захтевали реформу и повећану заступљеност локалних Химариота у локалним полицијским снагама. Инцидент су осудиле и грчка и албанска влада, а тројица осумњичених су оптужени за инцидент. Попис становништва из 2011. први пут је укључио етничку припадност, што је дугогодишњи захтев грчке мањине у Албанији и међународних организација. Међутим, представници грчке мањине сматрали су неприхватљивим члан 20 Закона о попису становништва, према којем постоји казна од 1.000 долара за изјашњавање о националној припадности мимо податка који је наведен на изводу из матичне књиге рођених особе. Као резултат тога, делови грчке заједнице су бојкотовали попис. Током 2005. године, након година неодговорених захтева, премијер Бериша је одобрио отварање школе на грчком језику у Химари коју је делимично финансирала грчка влада. Албанска влада је 26. августа 2015. срушила цркву Светог Атанасија у Дхермију. Министарство спољних послова Грчке осудило је овај потез. У октобру 2017. албанске власти су наставиле са рушењем имовине која припада припадницима грчке мањине. Због оваквог развоја догађаја локално становништво је јавно протестовало док је велики број албанских полицајаца послат у област. У марту 2019. албанске власти су повукле бившу одлуку о заплени имовине припадника локалне грчке мањине. Према дипломатским изворима, ова одлука је уследила као резултат оштрог упозорења грчког премијера Алексиса Ципраса. Организација Омоноја је апеловао на грчку државу да брани законска права локалног грчког становништва и да се избегне заплена грчке имовине. Знаменитости и туризам Подручје има велики потенцијал за туризам, а главне карактеристике општинског града су шеталиште уз море, таверне и традиционално очувани стари град изграђен на брду. Град Химаре се састоји од старог града Кастра, који се налази на и око старог замка и приобалног региона Спилеа, који је туристички и привредни центар региона. Дхерми садржи низ недавно изграђених одмаралишта на плажи. На планинама се налазе Пилур и Кудхес, док се Кепаро налази јужно од града Химаре. У Химари се налази неколико православних цркава и манастира, изграђених традиционалном византијском архитектуром, као што су манастир Крста, Аталиотиса, Свети Теодор, Богородица у Дхермију и Свети Димитрије. Штавише, велики број цркава се налази унутар замка Химаре, који је првобитно изграђен у класичној антици, попут цркве Девице Марије Касопитре, Епископи, која је подигнута на месту древног храма посвећеног Аполону, као и црква Црква Агхиои Пантес, на улазу у замак. Додатни споменици у замку укључују вилу породице Спиромилиос и грчку школу. Спорт Град фудбалског клуба Химара КФ Химара. Клуб тренутно игра у Другој лиги Албаније. Стадио клуба је стадион Петро Руци у Орикуму, Албанија, који је у власништву КФ Орику и има капацитет од 2.000 људи. Види још Епир Северни Епир Аутономна Република Северни Епир Туризам у Албанији Референце Литература