NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Meczet Ołowiany w Szkodrze

Meczet Ołowiany (alb. Xhamia e Plumbit) – meczet znajdujący się w Szkodrze, w północno-zachodniej Albanii. Nazwa meczetu pochodzi od ołowiu, którym zostały pokryte kopuły świątyni. Wzniesiono ją w latach 1773–1774, inspirując się meczetami stambulskimi, na polecenie Mehmeta Paszy Bushatliego, w tym czasie paszy szkoderskiego. Bloki kamienne, z których zbudowano ściany, wydobyto we wsiach Gur i Zi. Pierwszym imamem świątyni został Hadżi Ahmet Misria, pochodzący z Egiptu. Meczet jest zlokalizowany na południe od dominującej nad miastem twierdzy Rozafat. leży w terenie podmokłym. Po trzęsieniu ziemi w 1837 rzeka Drin zmieniła bieg i zalała okolice świątyni. Obecnie w otoczeniu meczetu nie ma domów mieszkalnych, a jedynie pola uprawne. Świątynię co najmniej trzykrotnie poddano restauracji (1863, 1920, 1963). Największe zniszczenia świątyni odnotowano podczas I wojny światowej. Ołowiane kopuły zostały zdewastowane przez wojska austro-węgierskie okupujące Szkodrę, w gruzach legł minaret, odbudowany w 1920, z inicjatywy Xhelala Bushatlliego. W 1948 obiekt został wpisany na listę religijnych zabytków kulturowych Albanii. Minaret ponownie uległ zniszczeniu w 1967, prawdopodobnie od uderzenia pioruna. W 1967, po ogłoszeniu Albanii państwem ateistycznym, Meczet Ołowiany został zamknięty, ale jako pomnik kultury nie został rozebrany. 16 listopada 1990 został otwarty dla wiernych i odbyło się w nim pierwsze po okresie ateizacji nabożeństwo, któremu przewodniczył Hafiz Sabri Koçi. W czasie kampanii przed wyborami 1991 wokół świątyni doszło do starć policji z miejscowymi muzułmanami. W styczniu 2021, w czasie powodzi wnętrze meczetu zostało zalane wodą. W czasie wizyty premiera Albanii Ediego Ramy w Turcji w styczniu 2021 podpisano umowę dwustronną zakładającą sfinansowanie restauracji meczetu przez Turcję. Przypisy Bibliografia Genc Myftiu: Albania, a patrimony of European values: a short encyclopedia of Albanian history and cultural heritage. Tirana: 2000, s. 167. (alb.). Meczet Ołowiany. www.shkoder.net. [dostęp 2010-08-06]. (alb.). Xhamia e Plumbit ne pritje e restaurimit. Gazeta Shqip, 2011-04-25. [dostęp 2013-09-11]. (alb.).
Свинцева мечеть (Шкодер)

Свинце́ва мече́ть (алб. Xhamia e Plumbit) — історична мечеть у місті Шкодер, що в північно-західній частині Албанії. Розташована на невеликому озері, не працює. Назва Свинцева мечеть пояснюється тим, що її бані були вкриті свинцем. Історія Свинцеву мечеть збудовав 1773 року албанський паша Мехмед Мушаті з благородної сім'ї Бушаті, котрий був візиром Скутарського пашалику в той час. Цим вчинком він хотів надати місту свого народження відчуття столиці. Уважається, що будівлю мечеті було зведено на території, що перебувала у власності католицької церкви. Мехмед Бушаті особисто брав участь в будівництві, каміння нарізалось під його наглядом. Майже щодня він виходив зі своєї резиденції в замку Розафа щоб стежити за просуванням робіт. Перший імам мечеті, Хаджі Ахмет Місріа, був єгипетського походження. Він приїхав до Албанії після контактів з Мехмедом Бушаті. Після нього служили інші імами й також піклувались про мечеть. Пошкодження Упродовж 1900-х мечеть почала зазнавати ушкоджень, свинець, що покривав її бані було поступово розкрадено. 1916 року свинець, що лишився, було знято австрійською армією впродовж австрійського правління Албанією. 1967 року удар блискавки зруйнував мінарет, який до того, 1920 року, був відновлений Джелалом Бушаті, нащадком Мехмеда Бушаті. Державний атеїзм 1967 року Свинцеву мечеть, як і всі інші релігійні установи, було закрито, після того як антирелігійний комуністичний лідер Енвер Ходжа проголосив Албанію атеїстичною державою. На відміну від багатьох мечетей, що було зруйновано в цей час, ця змогла пережити комуністичний режим, скоріше за все завдяки тому, що 1948 року її було проголошено пам'яткою культури. Пост-комунізм 16 листопада 1990 Свинцева мечеть передувала іншим мечетям Албанії у відновленні роботи, коли релігію знову було дозволено в державі. Найпершу релігійну службу в мечеті після 23 років державного атеїзму було проведено Хафізом Сабрі Кочі. Конструкція Свинцева мечеть є представницею османської архітектури, на відміну від більшості інших мечетей Албанії, які слідують арабському архітектурному стилю. Мечеть тісно віддзеркалює класичну османську архітектуру Стамбулу, Туреччина, яку було започатковано архітектором Сінаном у VI столітті. Мечеть було збудовано з тесаного каміння майже однакового розміру, що створює приємну конструкційну симетрію. Каміння доставлялось з довколишнього села Гур і Зі людьми, що вибудувались в понад кілометровий живий ланцюг для передавання каміння з рук в руки до місця будівництва. Відновлення За свій час життя мечеть підлягала кільком ремонтам: у 1863, 1920 та 1963 роках. Галерея Примітки Посилання Свинцева мечеть на Shkoder.net
Botanischer Garten Tirana

Der Botanische Garten (albanisch Kopshti Botanik) in Tirana, der Hauptstadt Albaniens, ist der einzige des Landes. Er befindet sich westlich des Künstlichen Sees am Rande des Großen Parks im Süden von Tirana. Der Botanische Garten von Tirana wurde von 1964 bis 1971 angelegt und wird seit 2019 von der Bashkia Tirana unterhalten. Früher wurde er von der Universität Tirana betrieben, die ihn aber weiterhin für Forschung und Lehre nutzen kann. Die ursprüngliche Fläche von 15 Hektar wurde zwischenzeitlich teilweise überbaut. Der Botanische Garten beherbergte 2019 etwa 2000 Pflanzenarten und -unterarten. Eine vollständige Auflistung fehlt aber. Weblinks Der Botanische Garten auf der Internetseite der Naturwissenschaftlichen Fakultät der Universität Tirana (albanisch) Einzelnachweise
Botanical Gardens (Tirana)

The Botanical Gardens of Tirana is a botanical gardens complex located in southern Tirana, Albania. It is the only botanical gardens complex in Albania. History Construction commenced in 1964, with the original site covering approximately 15 hectares. It was completed in 1971. It is situated in southern Tirana. The Botanical Gardens of Tirana, which are part of the University of Tirana, have become institutionalised with international links with Canadian, Hungarian, Chinese and Romanian gardens. The garden contains around 2,000 species of plants and is maintained by horticultural experts and scientists who also use the gardens for research. The gardens are part of Botanic Gardens Conservation International. Areas of study include the ecology of introduced plant species and threatened endemic species. Other areas of study are concentrated in the phytosociological study of the black pine, oak and natural pasture lands. See also List of botanical gardens References
Jardín Botánico de la Universidad de Tirana

El Jardín Botánico de la Universidad de Tirana (en albanés : Kopshti Botanik Universiteti I Tiranes) es un Jardín botánico y arboreto de unas 15 hectáreas de extensión, que se encuentra en Tirana, Albania. El jardín botánico es de propiedad estatal y está administrado por la Universidad de Tirana. Su código de reconocimiento internacional como institución botánica, así como las siglas de su herbario es TIRA. Localización Botanical Garden Universiteti I Tiranes, Universiteti i Tiranës, Fakulteti i Shkencave Natyrore Kopshti Botanik, Tirana, Albania. Planos y vistas satelitales.41°18′37″N 19°48′22″E Historia La construcción del jardín botánico comenzó en 1964 fue completado en 1971 por el botánico Mustafa Demiri. En 1995 las colecciones albergaban 2,000 especies de plantas de las 3,250 especies de plantas nativas de Albania. En 1999 el equipo del jardín botánico preparó, y distribuyó un Index Seminum, conteniendo información de 825 taxones de plantas disponibles para intercambio con otras instituciones botánicas. En los primeros años del siglo XXI, el jardín botánico está atravesando un mal momento afectado por la penuria económica en la que se encuentra el país, y en el que se está cuestionando incluso su integridad física, con reclamaciones de parte de sus terrenos por personas particulares. Colecciones Alberga unos 2000 taxones de plantas vivas, de las que se pueden encontrar en la geografía del territorio del país Albania, con algunas de sus plantas endémicas, raras o amenazadas. Las plantas se encuentran agrupadas como: Sistemática de vegetación herbácea. Sistemática de vegetación leñosa. Entre los géneros de representados son de destacar: Para sus actividades prepara: Index Seminum Herbario, con 9000 especímenes Enlaces externos Protestas contra el abandono y destrucción del Jardín botánico de Tirana Página del Jardín Botánico de la Universidad de Tirana en el BGCI Página informativa sobre el jardín botánico de Tirana
Ogród botaniczny w Tiranie

Ogród botaniczny w Tiranie – ogród botaniczny w Albanii działający od 1971 roku, zarządzany przez Uniwersytet Tirański. Historia Decyzję o budowie ogrodu botanicznego podjęto w 1964 roku. Przeznaczono na niego obszar o powierzchni 15 ha w południowej części Tirany. Projekt ogrodu opracował profesor Mustafa Demiri. Budowę ukończono i udostępniono go zwiedzającym w 1971 roku. W tym czasie 80% powierzchni zostało obsadzone różnymi roślinami. W ogrodzie rośnie około 3250 gatunków roślin, w tym 2000 rodzimych. Do 2019 roku ogrodem administrował Uniwersytet w Tiranie. 17 lipca Rady Ministrów podjęła decyzję o przekazaniu ogrodu gminie Tirana. Po procesie decyzją Sądu Najwyższego została ona uchylona w 2021 roku. Przypisy
Botaniska trädgården, Tirana

Botaniska trädgården (albanska: 'Kopshti Botanik') i Tirana är den enda av sitt slag i Albanien. Den ligger väster om den konstgjorda sjön i södra Tirana. Botaniska trädgården i Tirana anlades 1971 och drivs av Tiranas universitet. Med en yta på 15 ha är den hem för mer än 1 400 växtarter och -underarter. Källor The Botanic Garden of Tirana, Albania – Botanic Gardens Conservation International (BGCI) Externa länkar Botaniska trädgården på Tiranas universitets naturvetenskapliga fakultet (albanska)
Ботанічний сад Тирани

Ботанічний сад Тирани — ботанічний сад у м. Тирана, столиці Албанії. Сад перебуває в державній власності й управляється Тиранським ніверситетом. Ботанічний сад має міжнародний код TIRA. Історія Закладка ботанічного саду почалася в 1964 році і була завершена в 1971 році ботаніком Мустафою Демірі. У 1995 році в колекціях знаходилося 2000 видів рослин з 3250 видів, які ростуть в Албанії. У 1999 році співробітники ботанічного саду підготували і розповсюдили інформацію про 825 таксонів рослин, доступних для обміну з іншими ботанічними установами. У перші роки 21-го століття ботанічний сад переживає важкі часи, так як і його торкнулися економічні проблеми Албанії. Під сумнів ставиться навіть фізична цілісність ботанічного саду, тому що на його землі претендують приватні особи. Колекції У колекціях ботанічного саду представлено близько 2000 таксонів рослин, які можна знайти на території Албанії, у тому числі деякі ендемічні, рідкісні рослини, а також рослини, що знаходяться під загрозою зникнення. Деякі роди рослин, які представлені в ботанічному саду: деревій цибуля щириця хвилівник стоколос осока миколайчики костриця підмаренник гравілат оман м'ята очеретянка тимофіївка фісташка подорожник тонконіг гірчак перстач дуб щавель ломикамінь конюшина Посилання Botanical Garden Universiteti I Tiranes / BGCI (англ.) Për Kopshtin Botanik (WEB-Archive)
Farka-See

Der Farka-See (albanisch Liqeni i Farkës) ist ein künstlicher See im Südosten der albanischen Hauptstadt Tirana. Er erstreckt sich zwischen der Stadt und den namensgebenden Dörfern Farka e Madhe (Groß-Farka) und Farka e Vogël (Klein-Farka) in der ehemaligen Komuna Farka. Der See ist mit rund 75 Hektar größer als der Künstliche See im Großen Park von Tirana und hat eine maximale Länge von zwei Kilometern sowie eine maximale Breite von 700 Metern. Der Damm am Südende ist rund 300 Meter lang. Gestaut wird ein kleiner Bach, der später in den Farka-Bach, einem Zufluss des Erzen, mündet. Der Farka-See dient der Bewässerung für Landwirtschaft und Viehzucht sowie der Trinkwasserversorgung der lokalen Bevölkerung. Er fasst rund zwei Millionen Kubikmeter Wasser, nach anderen Quellen ist das Reservoir für 9,3 Millionen Kubikmeter ausgelegt. Im Sommer ist er für verschiedene Freizeitaktivitäten beliebt. Rund um den See wurde ein Park angelegt. Im März 2008 ertranken 16 Personen im See, als ein kleines, überladenes Boot kenterte, das 20 Passagiere von einem Restaurant zum anderen Ufer bringen sollte. Nach 2015 wurde rund um den See ein Park eingerichtet. Die Anlage soll als Naherholungsgebiet für die Bewohner Tiranas dienen. Ein Rad- und Spazierweg führt neu rund um den See. Der Park ist 9,8 Hektar groß. Weblinks Agjencia e Parqeve dhe Rekreacionit: Parku i Liqenit Farkë Einzelnachweise
Farka Lake

The Farka Lake (Albanian: Liqeni i Farkës) is an artificial lake and municipal park in the southeast of Tirana, Albania. It is about 9.6 km away from the city centre of Tirana, and is administered by the Agency of Parks and Recreation of the Municipality of Tirana. Geography The lake is about 75 hectare, larger than the Artificial Lake of Tirana. It has a maximum length of two kilometers as well as a maximum width of 700 meters. The dam at the south is about 300 metres long. See also Tirana Landmarks in Tirana References External links Agency of Parks and Recreation Tirana
Farka

Farka – sztuczne jezioro w środkowej części Albanii, położone 5 km na południowy wschód od Tirany, u stóp góry Dajti. Zbiornik powstał w latach 80. XX wieku. Rozciąga się na powierzchni 75 ha, a jego długość sięga 760 metrów. Wody ze zbiornika są wykorzystywane do nawadniania pól uprawnych. Popularne miejsce wypoczynku świątecznego dla mieszkańców stolicy. 5 marca 2008 doszło na jeziorze do katastrofy łodzi przewożącej uczestników rodzinnej uroczystości we wsi Farka e Madhe. Spośród 19 pasażerów, 16 utonęło w nurtach jeziora (7 mężczyzn, 7 kobiet i dwójka 5-letnich dzieci). Po katastrofie władze Albanii ogłosiły żałobę narodową. W 2015 wokół zbiornika powstał obszar rekreacyjny o powierzchni 9.8 ha, ze ścieżkami pieszymi i ścieżką rowerową. Przypisy
Георги Кючуку (стадион)

„Георги Кючуку“ (на албански: Gjorgji Kyçyku) е многофункционален стадион в град Поградец, Албания. Старото име на стадиона е „Юли и Кук“ (Ylli i Kuq). Съоръжението разполага с капацитет от 10 700 места и приема домакинските мачове на местния футболен отбор КС „Поградеци“. Бележки
Gjorgji Kyçyku Stadium

Gjorgji Kyçyku Stadium is a stadium in Pogradec, Albania. It is the home ground of KS Pogradeci. History Gjorgji Kyçyku is the stadium where the football team KS Pogradeci has played since 1932. Since the teams establishment they have won 5 trophies in Pogradec; 3 in the First Division and 2 in the Second Division. Matches since 2018 2018-2019 season 2019-20 KS Pogradeci season Note: For all matches click on KS Pogradeci site on Soccerway. 2019-2020 season Note: For all matches click on KS Pogradeci site on Soccerway. References [1] KS Pogradeci Venue [2] KS Pogradeci Matches
Stadion im. Gjorgji’ego Kyçyku

Stadion im. Gjorgji’ego Kyçyku (alb. Stadiumi Gjorgji Kyçyku) – stadion sportowy w Pogradcu, w Albanii. Może pomieścić 6000 widzów. Swoje spotkania rozgrywa na nim drużyna KS Pogradeci. Przypisy
Orikum

Orikum or Pashaliman (turc: Paşalimanı) és un poble i antic municipi del comtat de Vlorë, al sud-oest d'Albània. Fou integrat en el municipi de Vlorë en virtut de la reforma de l'administració local promulgada el 2015. El 2011 tenia 5.503 habitants. Correspon a la ciutat antiga d'Òricon, tot i que en aquell temps el nucli es trobava 4 km a l'oest. A l'edat mitjana era coneguda com a Jericó. Quan formava part de l'Imperi Romà d'Orient, fou ocupada per Bohemon de Tàrent, fill de Robert Guiscard, en el marc de les guerres romano-normandes. Referències Bibliografia Comnena, A. Alexíada. Viquitexts, 2021-2026.
Orikumi

Orikumi je město ležící v Albánii. Nese název podle starověkého řeckého města, které se nacházelo na břehu Jónského moře. Rozkládá se jižně od města Vlora, na hlavním silničním tahu směrem k Sarandě. V jeho blízkosti se nachází poloostrov Karaburun, kde leží námořní vojenská základna Pasha-Liman, v jejímž areálu se nachází vykopávky původního města. Historie Pod názvem Oricum bylo založeno řeckými kolonisty již v 7. či 6. století př. n. l. Za dob Turků bylo město přejmenováno na Pashaliman, dnes nese název Orikumi a má 6 358 obyvatel. Reference Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Orikumi na Wikimedia Commons
Orikum

Orikum (albanisch auch Orikumi) ist ein Ort in Südalbanien, der zur Gemeinde (bashkia) Vlora gehört. Der Ort liegt rund 15 Kilometer südlich von Vlora. Bis 2015 war Orikum eine eigenständige Bashkia, seither ist es eine Njësia administrative (Verwaltungseinheit) der Bashkia Vlora. Das Gebiet der Njësia administrative umfasst 314 Quadratkilometer am südlichen Ende der Bucht von Vlora, von wo aus es sich nach Süden ins Hinterland bis zum Llogara-Pass erstreckt. Auch die Halbinsel Karaburun gehört dazu. Nebst der Stadt Orikum zählen auch die Dörfer Radhima, Tragjas, Dukat i Ri und Dukat i Vjetër zur Njësia administrative – insgesamt eine Bevölkerung von 4297 Einwohnern (Volkszählung 2023). Das ist ein deutlicher Rückgang im Vergleich zu 2011 mit 5500 Einwohnern. Der Ort Orikum liegt am Südostende der Bucht etwa einen Kilometer vom Ufer entfernt. Hier leben fast die Hälfte der Einwohner. Die Nationalstraße 8 (SH 8) passiert den Ort am östlichen Ortsrand und führt von Vlora her kommend weiter nach Himara und Saranda. Von Orikum bis zum Bergdorf Dukat sind es über elf Kilometer. In die andere Richtung ist Radhima über fünf Kilometer vom Zentrum der Gemeinde entfernt. Die Strände an der Bucht von Vlora und die Stadt haben sich in den letzten Jahren rasant touristisch entwickelt. Es sind zahlreiche Hotels, Appartementhäuser, Restaurants und eine Marina errichtet worden. Das übrige Gemeindegebiet ist sehr ländlich und gebirgig. In der Maja e Çikës ganz im Süden wird mit 2045 m ü. A. der höchste Punkt erreicht. Weite Teile der Gemeinde stehen unter Naturschutz, so zum Beispiel der Nationalpark Llogara. Am Rand der Bucht befinden sich eine bedeutende Lagune. Im Südwesten der Bucht befindet sich die Marinebasis Pashaliman, einer der beiden Hauptstützpunkte der albanischen Marine. Heute werden dort Schiffe für die albanische Marine gebaut. Pashaliman, türkisch für Hafen des Paschas, wird schon seit Jahrtausenden als Hafen genutzt. Im Kalten Krieg war er vorübergehend sowjetischer Marinestützpunkt – der einzige im Mittelmeerraum. Auf dem Gebiet der Militärbasis liegt das antike Oricum. Die griechische Kolonie lag auf einem kleinen Hügel direkt am Meer mit Akropolis und Theater. Die Ausgrabungen im Archäologiepark Oricum sind aktuell für Besucher – insbesondere für Ausländer – nur schwer zugänglich, da sie sich innerhalb der Marinebasis befinden. Südwestlich vom Ort liegt abgelegen die Kirche von Marmiroi. Der kleine Bau auf einer Anhöhe inmitten eines Sumpfes wird zum Teil auf das frühe 10. Jahrhundert, in anderen Quellen auf das 13. Jahrhundert datiert. Im Dorf Dukat befinden sich die Türme des Derwisch Ali, bei Tragjas die Burg von Gjon Boçari, eine rechteckige Festung von 30 auf 18 Metern aus dem 17. Jahrhundert mit zwei Ecktürmen. Weblinks Offizielle Internetpräsenz der ehemaligen Bashkia Beschreibung des Orts auf Albanian-riviera.net (englisch) Einzelnachweise
Orikum

Orikum is a town and a former municipality in Vlorë County, southwestern Albania. With the 2015 local government reform, it became a subdivision of the municipality Vlorë. It was named after the ancient city Oricum, which was located 4 km west of modern Orikum. The population at the 2011 census was 5,503. The municipal unit consists of the town Orikum and the villages Dukat Fushë, Dukat, Tragjas and Radhimë. External links Municipality Official Website How I Learned to Stop Worrying and Embrace My Inner Enver Hoxha, Haaretz, 2015 References
Orikum

Orikum kisváros Albániában, a Vlorai-öböl déli partján, Vlora városától légvonalban 14 kilométerre délre, a Karaburun-hegységtől délkeletre fekvő Dukati-síkon. A Vlora községen belüli Orikum alközség központja, amelynek további települései Dukat, Dukat-Fshat, Radhima és Tragas. A 2011-es népszámlálás alapján az alközség népessége 5503 fő. Nagy múltú település, Órikosz néven az i. e. 7. században alapítottak itt kikötővárost görög gyarmatosítók, amely később római (Oricum), majd bizánci (Ierikhó) uralom alá került (bővebben lásd: Órikosz). A 12. század után Pasaliman néven jelentéktelen kikötőként, a 19–20. században már Orikum néven halászfaluként volt ismert. A kommunizmus éveiben haditengerészeti bázis épült a közelében, a Karaburun-félszigeten, így elzárt területként nem fejlődhetett. 1991 óta nagy lendülettel folyik Orikum üdülőhellyé alakítása, számos hotel és apartmanház épült a városban. Jegyzetek Források Gillian Gloyer: Albania: The Bradt Travel Guide. Chalfont St Peter: Bradt Travel Guides. 2012. 254. o. ISBN 978-1841623870
Orikum

Orikum è una frazione del comune di Valona in Albania (prefettura di Valona), sita al fondo della baia di Valona. Fino alla riforma amministrativa del 2015 era comune autonomo, dopo la riforma è stato accorpato, insieme agli ex-comuni di Novoselë, Qendër e Shushicë a costituire la municipalità di Valona. Il nome deriva dall'antica città di Oricum, situata 4 km a ovest. Il sito è considerato molto importante per la presenza di un porto turistico. Note Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file su Orikum Collegamenti esterni Sito ufficiale, su orikum.gov.al.
Orikum

Orikum – miejscowość w południowo-zachodniej części Albanii, w okręgu Wlora i obwodzie o tej samej nazwie. Miasto zamieszkuje 6358 mieszkańców Przypisy Linki zewnętrzne http://pl.db-city.com/Albania--Wlora--Wlora--Orikum http://pl.db-city.com/Albania
Орикум

Орикум (алб. Orikum) — город на юго-западе Албании в албанской Ривьере на берегу залива Влёра Адриатического моря в 18 километрах к югу от города Влёра. По закону 115/2014 с 2015 года ходит в округ Влёра в области Влёра. Население 5503 жителей по переписи 2011 года. Назван по древнему городу Орику, руины которого находятся в 4 километрах к западу. К западу находится полуостров Карабурун и Национальный морской парк «Карабурун-Сазан», к югу — Акрокераунские горы и Национальный парк «Ллогара». В 20 километрах к юго-востоку находится самый высокий пик Акрокераунских гор — Чика высотой 2045 метров. По восточной окраине Орикума проходит национальная дорога SH8. Дорога проходит через Дукати и перевал Ллогара у горы Чика и ведёт в Химару и Саранду. В 3 километрах к западу находится лиман Паша-Лиман, бывшая военно-морская база, служившая до 1960-х годов совместно с островом Сазани базой советских подлодок, единственной в Средиземном море. Примечания
Orikum (kommunhuvudort i Albanien)

Orikum är en kommunhuvudort i Albanien. Den ligger i distriktet Rrethi i Vlorës och prefekturen Qarku i Vlorës, i den sydvästra delen av landet. Orikum ligger 7 meter över havet och antalet invånare är 2 604. Terrängen runt Orikum är varierad. Medelhavet är nära Orikum åt nordväst. Närmaste större samhälle är Vlorë, 15,8 km norr om Orikum. Öster om Orikum finns jordbruksmark och på västra sidan skog. Källor
Орікум

Орікум (алб. Orikumi) — селище на півдні Албанії, населення — 5 503 (2011) Розташовано на березі Вльорської затоки і розвивається завдяки туризму. Тут знаходяться численні готелі, житлові будівлі, ресторани і пристань для яхт. Іншу частина району займають сільська та гірська місцевості. Висота гори Çika біля Орікума — 2045 м. над рівнем моря. Великі ділянки території захищені, такі, як Національний парк Логара. На краю затоки є лагуни. У південно-західній частині затоки розташована військово-морська база Pashaliman, одна з двох головних оплотів албанського флоту. Під час Холодної війни тут була тимчасово розташована радянська військово-морська база — єдина у Середземному морі. У районі знаходяться давньогрецькі руїни древнього Орікума. Грецька колонія була розташована на невеликому пагорбі на березі моря з видом на акрополь і театр. Примітки