Шарівка

Ша́рівка — селище у Богодухівській міській громаді Богодухівського району Харківської області України. Розташоване за 50 км на північ від Харкова. Найбільш відоме завдяки Шарівському палацово-парковому комплексу, який є однією з головних туристичних пам'яток регіону. == Зрозуміти == Шарівка має давню історію, що бере початок з XVIII століття. Селище розташоване в мальовничій місцевості на берегах річки Мерчик. Однією з головних його особливостей є унікальний ландшафтний парк, який оточує історичний палац. Поселення було засноване як хутір на річці у 1700 році осавулом Охтирського полку Матвієм Шарієм. У 1709 році сюди переселяються 20 сімей з-за Дніпра. За даними 1864 року у слободі мешкало 736 осіб (352 чоловіки та 384 жінки), налічувалося 102 дворових господарства, існувала православна церква, відбувався щорічний ярмарок. За переписом 1897 року кількість мешканців зросла до 1286 осіб (594 чоловічої статі та 692 — жіночої), з яких всі — православної віри. У 1836 році Петром Ольховським засновано панський маєток та Благовіщенську церкву. У 1902 році на початку квітня населення взяла участь у Харківському селянському повстанні, через що у 1903 році цукрозаводчик Леопольд Кеніг, тодішній власник Шарівки, вирішив виселити 300 сімей якомога далі від свого маєтку, в Уфимську губернію. Більшість переселенців повернулася назад. Але після приїзду вони виявили, що їхні будинки спалені, земля переорана і на місці села посаджено сосновий ліс. Цю територію, де була стара Шарівка, Кеніг назвав на честь самого себе — економією Леопольдівкою. Тому жителі, що повернулися, стали селитися за річкою. Так селище розділилося на дві частини: стару з палацом і декількома хатами і нову з будинками мешканців. == Як дістатись == === Літаком === Пошкоджена чи зруйнована Найближчий аеропорт від Шарівки, що знаходиться у 98 кілометрах трасою — Харківський1 Харківський міжнародний аеропорт (IATA: HRK), вулиця Мрії, 1, Харків. Міжнародний аеропорт Харкова, розташований за 12 км на південь від центру міста, найбільший на сході Україні. Аеропорт має лаунж-залу, магазин Duty Free. На території аеропорту є три термінали: А — єдиний, що працював як термінал, В — ресторан, С — не використовувався для обслуговування пасажирів. Аеропорт не має сполучення з метрополітеном. До Харкова з аеропорту можна дістатися тролейбусом № 58 (Аеропорт — центр — проспект Перемоги (Олексіївка). . У 133 кілометрах розташований 2 Міжнародний Аеропорт «Полтава», вулиця Київська, 2Б, село Супрунівка, Полтавська область. === Потягом === Найближчі станції — це 3 Богодухів3 Богодухів. , 4 Гути. , 5 Ков'яги. === Автомобілем === Найзручніше добиратися автомобілем трасою P46 через Богодухів. Відстань від Харкова — близько 73 км. Дорога займає трохи більше ніж годину. За цим же маршрутом можна спочатку дістатися до Співочих терас у Городнєму, дендропарку в Краснокутську, садиби Наталіївка, дерев'яної лікарні в Мурафі чи цукрового заводу і садиби поблизу Гут. З Харкова також можна дістатися M03, повернувши на T21-06 після Травневого. Цим маршрутом ви також можете завітати у садибу Святополк-Мирських в Люботині та садибу Шидлоських в Старому Мерчику. З інших міст можна дістатися по M03, P45, P46, повертаючи на менші дороги. === Автобусом === В Шарівку їздять нерегулярні екскурсійні автобуси з Харкова. == Транспорт == Громадський транспорт у селищі відсутній. Основним способом пересування є пішохідні прогулянки або власний транспорт. Дороги в основному ґрунтовані. == Що відвідати == === На території палацу === 1 Шарівський палацово-парковий комплекс (Шарівський парк), вулиця Санаторська, 8. Один із найкраще збережених маєтків на сході України. Включає розкішний палац кінця XIX століття, старовинний парк із терасами, містками та віковими деревами. Садово-парковий комплекс був закладений у 1800 році. Змінювались його власники і він перебудовувався. У 1900 році новий власник Леопольд Кеніґ перебудував палац. Кеніґ привів до ладу й величезний парк: побудував терасу, зробив водоустрій. У цьому парку на спуску до одного з озер росте 600-річний дуб. Парк умовно поділяється на дві частини. Великі за площею широкі алеї півколом оточують палац. Навпроти розкішної свого часу білої тераси за містками через озеро розбиті липові алеї, зроблені декоративні насадження дерев. Праворуч від палацу насадження дерев на схилах височини приводять до найбільшого з озер, яке оточене куртинами широколистих та хвойних рослин. Озеро непомітно переходить у струмок з маленькими містками. 2 Шарівський палац (Шарівський замок), вулиця Санаторська, 8, літ. А-2. Білокам'яна будівля кінця ХІХ століття неоготичного стилю. Первісно побудований братами Гебенштрейтерами у 1860 роках, разом з терасами, прикрашеними екзотичними насадженнями. У 1881 році Шарівський замок придбав відомий у ті часи цукровий магнат Леопольд Кеніг. Він звіз господарські будівлі для прислуги, будинок управителя, стайні, гаражі для машин, великий фазанник та навіть власну електростанцію. Він звів також центральну частину палацу. З 1925 року в палаці було розташовано протитуберкульозний санаторій, який пропрацював аж до 2008 року. За радянських часів прибудували праве крило. 3 Бесідка-колодязь. Невеличка альтанка, побудована на початку ХХ століття. Прикрашена скульптурами павичів, ліпниною з жабами і ящірками. Знаходиться у поганому стані. 4 Головні ворота. Центральний вхід у палац, що нагадує середньовічний замок. Будинок охорони з воротами побудовані у 1910-х роках у псевдоготичному стилі. 5 Ворота між конюшнями. Красиві службові ворота між двома будівлями стаєнь. Ведуть до липової алеї до центральної будівлі 6 Службові ворота (можуть бути закриті). Ворота між конюшнею та кузнею. Ведуть до будинку керівника садиби та нижнього ярусу терас 7 Службові ворота (закриті). Менші ворота біля однієї з центральних алей парку 8 Руїни оранжереї. Старовинні будівлі побудовані як теплиці квіткових оранжерей. Були оснащені автоматичним поливом, лабораторією та зонованим мікрокліматом. Тут могли вирощуватися будь-які рослини, але в основному росли троянди. 9 Каміння любові. Це легендарна величезна брила у західній частині парку. Якось цукровий магнат відправив дружину на море у Крим, щоб вона могла полікуватися. Однак там вона зрадила Кеніга, який дізнався про це й наказав перевести до Шарівки камінь, де все сталося. Місцеві жителі запевняють, що камінь має магічні властивості. Потрібно доторкнутися до нього та загадати бажання про кохання. 10 Будинок керівника фазанників (Будинок лісника). Красива дерев'яна будівля, яка, ймовірно, використовувалася як будинок для керівника фазанників, що розташовані поруч. Побудована у 1910-х роках. 11 Будинок керівника замком. Красива двоповерхова будівля, зведена у 1910-х роках для керівника палацом. Споруда виконана у стилі, що нагадує забудову західної Європи. 12 Будинок керівника економією на Нижньому дворі. Красива споруда, що сама по собі нагадує замок. Побудована у 1910-х роках. Має дві башти з окремим входом на рівні другого поверху. До повномасштабного вторгнення тут працював музей. 13 Стайні. Красива будівля стайні, побудована у 1910-х роках для карет, коней. Зведена у стилі західноєвропейської архітектури, з цікавими дерев'яними балконами та вежами. 14 Стайні. Красива будівля стайні, побудована у 1910-х роках для карет, коней. Зведена у стилі західноєвропейської архітектури, з цікавими дерев'яними балконами та вежами. 15 Будинок прислуг і кухня. Будівля на території господарчого двору. Побудована у 1910-х роках в стилі північного модерну з баштою та дерев'яним ґанком. 16 Гараж. Будівля колишнього гаража Кеніґа, побудована у 1910-х роках. 17 Електростанція. Одна з найперших у Харківській губернії електростанцій. 18 Тераси з фонтаном. Красиві тераси, де колись росли рози й вирував фонтан. Зараз від колишньої краси мало що залишилося, але тераси все ще є цікавим місцем для фотосесій туристів 19 Місток над ставком. Напівзруйнований місток над ставком. Як і всі інші будівлі, знаходиться у жахливому стані. 20 Ворота в парк. Невеличкі ворота, що ведуть з основного палацу в парк на заході. 21 Цукрова гірка. За легендою, Леопольд Кеніґ насипав тут величезну цукрову гірку для своєї коханої. 22 Липова алея. Липова алея з незвичайними деревами. Гілки лип направлені догори, щоб було зручно кататися на коні. 23 600-річний дуб. 24 Кенотаф (умовна могила) Г.К.Гебенштрейта. 25 Фазанник. 26 Фазанник. 27 Фундамент Благовіщенської церкви. 28 Водонапірна вежа і котельня. === В самому селищі === 29 Будівлі колишнього спиртзаводу Леопольда Кеніга. 30 Пам'ятник солдатам ЗСУ у центральному парку. 31 Меморіал загиблим у Другій світовій війні. 32 Пам'ятник бандуристам у центрально парку Шарівки. == Чим зайнятись == 1 Музей історії маєтку (наразі не працює). Музей, де експонувалися предмети побуту та інші предмети кінця ХІХ — початку ХХ століття == Що купувати == У Шарівці немає великих магазинів, але можна придбати місцеві фермерські продукти на ринку у Богодухові або селах поблизу, або у місцевих мешканців. == Де поїсти == У Шарівці немає закладів громадського харчування. Перед відвідуванням варто взяти з собою воду і їжу. == Де розважитись == Розваги у селищі відсутні. До повномасштабного вторгнення на території парку проходили масові заходи. == Де зупинитись == Готелів у селищі немає, найближчі варіанти розміщення — у Богодухові або Харкові. == Де навчатись == Вищі навчальні заклади у селищі відсутні. Найближчі ВНЗ можна знайти у Харкові чи Полтаві. В селищі за річкою працює Шарівський ліцей. == Як заробити == В селищі можна працювати в установах: на пошті чи у школі. == Застереження == Під час воєнного стану парк офіційно закритий. Але його відвідування можливе як самостійно, так і з місцевими жителями, які можуть провести вам екскурсію. Якщо головні ворота закриті, або не можете через них зайти, рухайтеся на південний схід, куди веде ґрунтова дорога (друге відгалуження ліворуч зі сторони траси чи перша праворуч від головних воріт. Між старими конюшнями, які зараз є житловими будинками є ворота. Перші ведуть до самого палацу, а другі до нижнього ярусу терас. Гуляючи західною частиною парку, слід дивитися під ноги. Можливі провали землі чи підземних споруд. == Як розв'язувати проблеми == == Зв'язок == Мобільний зв'язок у селищі може бути нестабільним. Працюють оператори Київстар, Vodafone та Lifecell. На території палацу зв'язок може бути відсутній. В селищі за річкою присутні відділення Укрпошти (№ 62153) та Нової Пошти (Пункт № 1). == Куди далі == Наталіївка — палац інших цукрових магнатів, Харитоненків, де збереглася готична водонапірна вежа, великі стайні, господарські й житлові споруди, а також відомий та дуже красивий Спасо-Преображенський храм. Краснокутськ — селище, відоме своїм дендропарком, який заснував Василь Каразін. До наших днів збереглися двохсотлітні дерева, посаджені ще засновником парку, та давні підземні ходи. В селищі також збереглися декілька старих споруд, зокрема Архангело-Михайлівська церква. Старий Мерчик — в цьому селищі розташована одна з найстаріших садиб Харківської області — садиба Шидлоських. Палац побудований у 1777–1778 роках Григорієм Романовичем Шидловським. Люботин — місто у Харківському районі, поруч із Харковом. Тут збереглася садиба князів Святополк-Мирських, побудована у романтичному стилі, а також церква Святого Миколая, де вони поховані. Городнє — село, відоме своїм амфітеатром, а точніше садом, Співочі Тераси. Амфітеатр просто неба зведений на початку ХХ століття на замовлення багатого власника цукрових заводів, мецената Павла Харитоненка. Пархомівка — в цьому маленькому селі розташований «Харківський Лувр». Пархомівська картинна галерея — це один з відомих художніх музеїв України. Тим цікавішою є історія її виникнення зі звичайного шкільного музею. Зусиллями вчителя історії місцевої школи Афанасія Луньова та його учнів у 1960-1970-х роках почалось листування з художниками і картинними галереями багатьох країн. Подаровані дітям картини та інші твори мистецтва стали першокласною колекцією до кінця 1980-х років. У картинній галереї понад 2000 картин, серед них є роботи Пабло Пікассо, Каміля Піссарро, Казимира Малевича, Василя Кандинського, Фердинанда Боля, Тараса Шевченка, Володимира Маяковського, Івана Айвазовського, Олександра Іванова, Іллі Рєпіна, Миколи Реріха, Ісаака Левітана, Івана Шишкіна. Сама галерея розташована у садибі Подгорічані XVIII століття. Поруч зберігся будинок, де жив Казимир Малевич, а також церква Покрови Пресвятої Богородиці 1808 року. Полтава — місто в центрі України, адміністративний центр Полтавської області, Полтавського району та Полтавської міської громади. В Полтаві збереглося багато старовинних будинків, наприклад, будівля губернського земства в стилі українського модерну. Харків — місто на північному сході України, на Слобожанщині, науковий та освітній центр України, адміністративний центр Харківської області. Друге за кількістю мешканців місто України, де є багато цікавих пам'яток.