איי חניש

איי חניש (בערבית: جزر حنيش) הוא ארכיפלג בים סוף, המורכב משלושה איים גדולים וסביבם מערך איונים וסלעים געשיים. שלושת האיים העיקריים, לפי גודלם, הם האי זוקר, האי חניש הגדול, והאי חניש הקטן, שביניהם. הארכיפלג נמצא ברובו בשליטת תימן, כאשר רק כמה סלעים קטנים ואיונים הוענקו לאריתריאה בעקבות מלחמת איי חניש ב-1995. היסטוריה האימפריה העות'מאנית תבעה בעלות על איי חניש האניש עד להתפרקותה לאחר מלחמת העולם הראשונה. לאחר מכן, הגדיר הסכם לוזאן את האיים כטרה נוליוס, כלומר כשטח שאינו שייך לאף מדינה. איטליה שלטה באופן רופף על הדייגים שפקדו את הארכיפלג עקב קרבתה הגאוגרפית לאריתריאה האיטלקית שהייתה בשליטתה, עד לכיבושם על ידי הבריטים בשנת 1915. בשנת 1938 חתמו איטליה ובריטניה על הסכם בנוגע לחלוקת אזורים מסוימים במזרח התיכון, במסגרתו הסכימו שני הצדדים שלא לממש ריבונות מלאה על האיים, מלבד הצבת פקידים מוסכמים. בשנת 1962 חתמה בריטניה על אמנה בינלאומית המאשרת את לה להמשיך להחזיק מגדלורים בארכיפלג, אם כי אמנה זו לא נחתמה על ידי אתיופיה וצפון תימן. בשנת 1989 הועברו האיים והמגדלורים שעליהם לאחריות צפון תימן. באותה תקופה אריתריאה עדיין לא הייתה מדינה עצמאית, וארגונים אריתראים בדלניים השתמשו בארכיפלג, ובמיוחד באי זוקר, כבסיס להתקפות על צבא אתיופיה, ובהתאם רצתה אתיופיה לשלוט בארכיפלג. בסופו של דבר אריתריאה השיגה את עצמאותה בשנת 1991, ובהמשך החלה בניסיונות משא ומתן עם תימן המאוחדת, במטרה להעביר חלק מהאיים לבעלותה, ובפרט את האי חניש הגדול. כישלון המשא ומתן בין המדינות הוביל למלחמת איי חניש ב-1995, במסגרתה השתלטה אריתריאה על האי חניש הגדול ועל סביבתו במשך כשנתיים. בשנת 1998 הסכימו שתי המדינות לדון בשאלת הריבונות על האיים בבוררות בבית הדין הקבוע לבוררות. בית הדין קבע כי חלקו העיקרי של הארכיפלג, כולל שלושת האיים הגדולים, שייך לתימן, והעניק רק כמה איונים לאריתראה. הארכיפלג הפך לזירת לחימה כבדה במהלך מלחמת האזרחים בתימן, כאשר כוחות הנאמנים לעלי עבדאללה סאלח ולחות'ים נלחמו נגד כוחות הנשיא בפועל עבד רבו מנסור האדי, הנתמכים על ידי כוחות הקואליציה הערבית במפרץ. כיום האיים נשלטים על ידי כוחות האדי. ראו גם האי זוקר האי חניש הגדול ים סוף קישורים חיצוניים איי חניש, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) הערות שוליים