Water Island

Water Island on yksi Yhdysvaltain Neitsytsaarten pääsaarista Pienten-Antillien saaristossa Karibianmerellä. Saari on tuliperäinen ja sijaitsee Yhdysvaltain Neitsytsaarten pääkaupungin Charlotte Amalien edustalla. Niiden välillä on vajaan kilometrin levyinen salmi, jossa kulkee lauttayhteys. Itse saarella ei ole julkista liikennettä, mutta vierailijat voivat vuokrata golfkärryjä. Water Islandin pinta-ala on 1,989 km2 ja se on pääsaarista pienin. Hallinnollisesti se kuuluu Saint Thomasin piiriin. Vakituisia asukkaita saarella on vuoden 2020 väestönlaskennan mukaan 164. Monet saaren asunnoista ovat tarjolla vuokralle matkailijoille. Pääasialliset matkailijoita kiinnostavat kohteet saarella ovat sen hiekkarannat ja toisen maailmansodan aikana rakennettu maanalainen linnoitus. Saaren pohjoisosassa on ulkopuolisilta suljettu yhdyskunta Sprat Bay Estates. Historia Ensimmäiset tunnetut asukkaat Water Islandilla olivat 1400-luvulla saapuneet tainointiaanit. Nimen Water Island (suom. Vesisaari) antoivat eurooppalaiset saaren juomavesivarojen johdosta. Useimmilla Pienten-Antillien saarilla on puutetta luonnollisista juotavaksi kelpaavan veden lähteistä. Tanskalaiset ottivat saaren haltuunsa vuonna 1769. Tanskan hallussa nykyiset Yhdysvaltain Neitsytsaaret olivat Tanskan Länsi-Intian nimellä vuoteen 1917, jolloin ne myytiin Yhdysvalloille lukuun ottamatta Water Islandia. Syynä tähän oli se, että Tanskan valtio oli myynyt saaren Itä-Aasian kauppakomppanialle jo vuonna 1905. Vuonna 1944 Water Island myytiin Yhdysvalloille 10 000 dollarin hinnasta. Vuosina 1944–1950 saari oli yhdysvaltalaisten sotilaskäytössä, sen yhtä osaa käytettiin muun muassa kemiallisten aseiden testauspaikkana. Tämän jälkeen saaren maat vuokrattiin asumiskäyttöön. Lähteet