Vjekesa

Vjekesa (spāņu: Isla Vieques) ir sala Karību jūrā, Mazajās Antiļu salās, Puertoriko brīvi asociētās valsts otra lielākā sala. Veido patstāvīgu municipalitāti Puertoriko sastāvā. Lielākā apdzīvotā vieta ir municipalitātes centrs Isabelsegunda salas ziemeļu krastā. Galvenā saimniecības nozare ir tūrisms, zveja un lauksaimniecība – audzē avokado, banānus, kokospalmas, papajas, batātes. Ģeogrāfija Sala atrodas Mazo Antiļu salu ziemeļrietumu daļā Aizvēja salās, Virdžīnu salu grupā, kur kopā ar Kulebru veido tā sauktās «Spāņu Virdžīnas». Tuvākās apdzīvotās salas ir Puertoriko ziemeļrietumos, no kuras to atdala 11 km platais Vjekesas šaurums, kā arī Kulebra ziemeļaustrumos, no kuras Vjekesu atdala 15 km platais Vjekesas zunds. Sala ir vulkāniskas izcelsmes, reljefs paugurains. Vjekesas augstākā virsotne ir Piratas kalns 301 m vjl salas rietumu galā. Krasts stipri izrobots, salas dienvidos daudz nelielu līču un pussalu. Salu ieskauj koraļļu rifi, bet piekrastē vairākas mazākas saliņas. Valda silts un relatīvi sauss tropu klimats, vidējā gada temperatūra 20,8 °C un 1068 mm nokrišņu gadā. Vierāk kā pusi salas teritorijas aizņem 2001. gadā ierīkotais Vjekesas nacionālais dabas rezervāts subtropu sauso mežu aizsardzībai 71,92 km² platībā. Vēsture Pirms eiropiešu kolonizatoru ierašanās salu vismaz 3000 gadus apdzīvoja taino, kas vēlāk sajaucās ar 2. gadsimtā p.m.ē. ienākušajiem aravakiem. Salas nosaukums cēlies no taino valodas un nozīmē ‘Mazā zeme’ (pretstatā «Lielajai zemei» Puertoriko). Par pirmo no eiropiešiem, kas redzējis salu uzskata Kristoforu Kolumbu, kas izcēlās krastā Puertoriko 1493. gadā. Lai arī nav liecību, ka Kolumbs būtu apmeklējis arī Vjekesu, Spānija to pasludināja par savu īpašumu. 16. gadsimta sākumā Vjekesas taino sacēlās pret spāņu iebrucējiem, bet sacelšanās tika brutāli apspiesta. Salas iedzīvotāju skaits samazinājās desmitkārt – daļu nogalināja, daļu aizveda verdzībā, bet daļa mira no eiropiešu ievazātajām slimībām, pret kurām vietējiem nebija imunitātes. Spāņi Vjekesu pastāvīgi nekolonizēja un nākamos 300 gadus tā bija faktiski bezsaimnieka sala, ko reizumis apmeklēja pirāti un dažādi avantūristi. 17. un 18. gadsimtā salu mēģināja kolonizēt franči, angļi un dāņi, bet Spānija to nepieļāva. 1698. gadā salā koloniju mēģināja izveidot Skotija, bet no 1689. līdz 1693. gadam to kontrolēja Brandenburga-Prūsija – vācieši salu dēvēja par Krabju salu (Krabbeninsel). 19. gadsimta sākumā Spānija izlēma pastāvīgi kolonizēt salu. 1832. gadā par pirmo Vjekesas gubernatoru kļuva francūzis Teofilo de Gilū, kas mēģināja ieviest kārtību anarhistiskajā salā. Gilū vadībā salā tika izveidotas plantācijas. Salas otrā gubernatora Fransisko Sainsa vadībā tika dibināta salas galvaspilsēta Isabelsegunda, nodēvējot to par godu Spānijas karalienei Isabelai II. Formāli Vjekesu Puertoriko pievienoja 1854. gadā. 1898. gadā saskaņā ar Parīzes līgumu Vjekesa kopā ar Puertoriko nonāca ASV pārvaldē. 1941. gadā ASV Kara flote salas lielākajā daļā ierīkoja flotes bāzi un militāro treniņu poligonu. Līdz pat 2003. gadam, kad flote salu pameta, tā bija salas lielākais darba devējs. Mūsdienās salā attīstās tūrisms, bet bijušā poligona teritorijā izveidots dabas rezervāts. Atsauces Ārējās saites Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: Vjekesa. Encyclopædia Britannica raksts (angliski)