Kulebra

Kulebra (spāņu: Isla Culebra – ‘Čūsku sala’) ir sala Karību jūrā, Mazajās Antiļu salās, Puertoriko brīvi asociētās valsts ceturtā lielākā sala. Veido patstāvīgu municipalitāti Puertoriko sastāvā. Lielākā apdzīvotā vieta ir municipalitātes centrs Kulebra Pueblo salas dienvidrietumos. Galvenā saimniecības nozare ir tūrisms, kā arī zveja un lopkopība. Ģeogrāfija Sala atrodas Mazo Antiļu salu ziemeļrietumu daļā Aizvēja salās, Virdžīnu salu grupā, kur kopā ar Vjekesu veido tā sauktās «Spāņu Virdžīnas». Tuvākās apdzīvotās salas ir Vjekesa dienvidrietumos, no kuras Vjekesu atdala 15 km platais Vjekesas zunds, kā arī ASV Virdžīnās ietilpstošā Sentomasa, no kuras Kulebru atdala 20 km platais Virdžīnu šaurums. Faktiski Kulebra ir arhipelāgs, ko veido galvenā sala Kulebra un 23 mazākas saliņas tās piekrastē; lielākās no tām ir Luisa Penjas sala (1,3 km²), Norte (1,2 km²) un Kulebrita (1 km²). Salas lielākoties vulkāniskas izcelsmes, reljefs paugurains. Kulebras augstākā virsotne ir Resakas kalns 194 m vjl salas centrā. Krasts stipri izrobots,daudz nelielu līču un pussalu, tajā skaitā Ondas līcis salas dienvidos, kas tiek uzskatīts par drošāko patvērumu no viesuļvētrām Karību reģionā. Salu daudzviet ieskauj koraļļu rifi un mangrovju audzes. Valda silts un relatīvi sauss tropu klimats. Salā nav dabīgu saldūdens ūdensteču un ūdenstilpju un dzeramo ūdeni salai piegādā pa zemūdens cauruļvadu no Puertoriko. Vēsture Pirms eiropiešu kolonizatoru ierašanās salu apdzīvoja taino, kas vēlāk sajaucās ar aravakiem. Par pirmo no eiropiešiem, kas redzējis salu uzskata Kristoforu Kolumbu, kas izcēlās krastā Puertoriko 1493. gadā. Salas agrākie nosaukumi bija Isla del Pasaje un Isla de San Ildefonso. 16. gadsimta sākumā salā patvērās taino nemiernieki no Puertoriko, kas sacēlās pret spāņu iebrucējiem, un apvienojās ar vietējiem karībiem. Sacelšanās tika apspiesta un spāņi Kulebru nekolonizēja un nākamos vairākus gadsimtus tā bija faktiski bezsaimnieka sala, ko reizumis apmeklēja pirāti, zvejnieki un dažādi avantūristi. Tikai 1870. gados Spānijas valdība nolēma plānveidīgi kolonizēt salu, lai novērstu britu pretenzijas uz to. 1880. gadā salas teritorija tika sadalīta zemesgabalos un zemi piešķīra visiem, kas bija ar mieru šeit pastāvīgi apmesties. Neskatoties ar ūdensapgādes problēmām (agrīnie kolonizatori bija atkarīgi no uzkrātā lietus ūdens daudzuma), attīstījās lauksaimniecība un lopkopība. 1886. gadā tika pabeigta Kulebras bākas būvniecība. 1898. gadā saskaņā ar Parīzes līgumu Kulebra kopā ar Puertoriko nonāca ASV pārvaldē; 1899. gada tautas skaitīšana uzrādīja salā 704 iedzīvotājus. 1902. gadā Kulebru administratīvi pievienoja Vjekesai. 1900. gadā ASV Kara flote ekspropriēja zemi ap Ondas līci flotes bāzes būvniecībai un vietējie iedzīvotāji tika pārcelti uz jaunizveidoto Dūi (Dewey) ciematu līča rietumu krastā. Pēc Guantanamo līča bāzes izveidošanas Kubā 1911. gadā aktivitātes Kulebrā samazinājās un tā tika izmantota flotes manevriem un treniņu šaušanai. 1917. gadā Kulebru izveidoja par patstāvīgu pašvaldību. Pēc iedzīvotāju protestiem 1975. gadā flote salu pameta un tās aktivitātes tika pārceltas uz Vjekesu. Mūsdienās salas galvenā saimniecības nozare ir tūrisms. Atsauces Ārējās saites Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: Kulebra. Encyclopædia Britannica raksts (angliski)