מגדל החירות

מגדל החירות (באנגלית: Freedom Tower או One World Trade Center) הוא גורד שחקים סופר גבוה במנהטן תחתית בניו יורק שנבנה במתחם מרכז הסחר העולמי, בסמוך לחורבות מגדלי התאומים שנהרסו בפיגועי 11 בספטמבר 2001. גובהו 1,776 רגל (541.32 מטר), כ-שנת העצמאות של ארצות הברית. הוא הבניין הגבוה בארצות הברית (הבא אחריו הוא מגדל סנטרל פארק, ומחוץ לניו יורק מגדל ויליס בשיקגו), ובחצי הכדור המערבי כולו, והבניין השביעי בגובהו בעולם. הוא נחנך בנובמבר 2014. המגדל נחשב לאחד מסמליה של ניו יורק ומנהטן בעיקר. התוכניות פיגועי 11 בספטמבר 2001 הובילו לקריסת מגדלי התאומים. בעקבות האסון, עלה בשנת 2002 רעיון לשיקום מתחם מרכז הסחר העולמי. הרעיון הראשוני כלל שחזור של המגדלים בעיצוב אדריכלי דומה, אך גבוהים יותר בחמש קומות, עמידים וחזקים יותר. מכיוון שהאנדרטה הלאומית והמוזיאון לפיגועי 11 בספטמבר תוכננו לקום במיקום המקורי של המגדלים, הוחלט כי המתחם החדש יוזז כשלושים מטר דרומה. האדריכל דניאל ליבסקינד, אשר עמד בראש הפרויקט ונודע בעיצוביו המסמלים אירועים בולטים, חשף בפברואר 2003 את עיצובו הראשון למגדל. בעיצוב זה תוכנן בניין של כ-55 קומות, שיכלול במקביל אליו אנטנה רחבה וצבעונית שתוסיף לגובהו. עיצוב זה נדחה על ידי משטרת העיר ניו יורק (NYPD) מחשש שהאנטנה עלולה להתנפץ ולגרום לקריסה. בהמשך, בדצמבר 2003, חשפו ליבסקינד והאדריכל דייוויד צ'יילדס את עיצובו המחודש של המגדל, שכלל 60 קומות משרדים ומעליהן כחמישים קומות נוספות עשויות זכוכית בלבד, שהוצבו ליופי על עמוד ברזל. גם רעיון זה נדחה על ידי המשטרה מחשש לפיגועי תופת, אף על פי שלבניין תוכננה צורה טרפזית שהייתה אמורה להקשות על קריסתו. בשני העיצובים הראשונים תוכנן פארק זיכרון בדרום הבניין, ובו אלומת אור המנצנצת לשמיים. בתחילת שנת 2004 הודיעה משטרת ניו יורק כי יש לערוך שינויים בתכנון הפרויקט עקב שימוש מופרז בזכוכית. לבסוף, הוחלט כי המגדל יוזז למרחק 25 מטרים מהכביש הראשי. כמו כן, כדי למנוע חשש לפיגועי פתע ממכוניות תופת, הוחלט כי המגדל יעמוד על בסיס מסיבי בגובה עשרים קומות (כ־60 מטרים), שישמש כקומות שירות. קומות משרדים יחלו רק מקומה 21 ומעלה. במקביל, הציעו האדריכל הרברט בלטון והמהנדס קנת' גרדנר תוכנית חלופית תחת שם הקוד "מגדלי התאומים 2". ביולי 2004, התקיים טקס הנחת אבן הפינה באתר "גראונד זירו", כשהאבן עשויה גרניט במשקל 20 טונות ונשאה את המשפט: "נושאים ברוח החירות". שנתיים לאחר הנחת אבן הפינה, בשנת 2005, הציג דייוויד צ'יילדס את עיצובו הסופי של הבניין. העיצוב היה שונה מקודמיו, בצורת טרפז שהורכב משישה משולשים משתלבים. הבניין תוכנן להיות חסכוני באנרגיה, וכלל טורבינות נסתרות בקומות העליונות שנועדו לספק 20% מתצרוכת החשמל. בראש המגדל ניצבה אנטנה ענקית, שלא נועדה לשידורי טלוויזיה כמו במגדלי התאומים המקוריים, אלא הוצבה לזכר הנספים ולסמל החירות הנצחית. ליבסקינד הדגיש כי המגדל ישתלב בנוף פסל החירות מנמל ניו-יורק, כך ש"כל המגיע מספינות נוסעים אל העיר ידע כי הגיע לארץ חירות". העיצוב הסופי כלל גם חיבור תת-קרקעי לתחנת מרכז הסחר העולמי. שאר מגדלי מרכז הסחר העולמי החדש מרכז הסחר העולמי 2 - נמצא בתכנון מרכז הסחר העולמי 3 - נחנך ב-11 ביוני 2018. מרכז הסחר העולמי 4 - נחנך בשנת 2013. מרכז הסחר העולמי 5 - נמצא בתכנון מרכז הסחר העולמי 7 - נבנה במקומו של מגדל באותו השם, שקרס בעקבות פיגועי 11 בספטמבר, נחנך בשנת 2006. בצורת עיצובו של מגדל החירות, גם הבניינים המקיפים אותו קיבלו עיצוב מעניין, למשל, בבניין 2 הרצפה נפרדת לארבעה חלקים בקומות הגג עד ליצירת משולש ישר-זווית. מגדלים 3 ו-4 גם הם יבנו תוך כדי הפרדות חלקים של התשתיות. פארק הזיכרון נדחה בעיצוב זה, ובמקומו עוצבה אנדרטת זיכרון הכוללת את טביעות הרגל של הבניינים המקוריים, וביניהם מוזיאון. העיצוב כלל גם פסל מרשים הדומה לסיכת שיער בין בניין 2 לבניין 3. משטרת ניו יורק הציעה לצ'יילדס לעשות את הבניין ברוחב אחיד, וכך בסוף 2006 הוצגה הגרסה הסופית של הבניין, תוך כדי סיום העבודות על הבניין השישי, שנקרא "בניין 7", היות שנבנה על חורבות הבניין השביעי המקורי. משטרת ניו יורק קיבלה את ההצעה והבניין החל להבנות בשנת 2009, תוך כדי מאבק ציבורי לבניית מגדלי התאומים 2. המגדל נחנך בנובמבר 2014. עלות משוערת בפברואר 2007 הערכה הייתה כי העלות הראשונית של בניית מגדל החירות תהיה כ-3 מיליארד דולרים, או 12,380 דולר למטר רבוע. עם זאת, בינואר 2012 העלות המוערכת של המגדל עלתה ל-3.8 מיליארד דולרים, מה שהפך אותו לבניין היחיד היקר ביותר בעולם באותה העת. בנייתו של המגדל מומנה בחלקה בכמיליארד דולרים מכספי ביטוח מחברת הביטוח של לארי סילברסטיין שהיה השוכר הבלעדי של מרכז הסחר העולמי המקורי. מדינת ניו יורק גייסה 250 מיליון דולרים עבור עלויות הבנייה, ורשות הנמלים הסכימה לממן מיליארד דולרים נוספים באמצעות מכירה של איגרות חוב. כמו כן העלאת סכומי האגרה עבור גשרים ומנהרות על ידי רשות הנמלים נועדה כדי לגייס כספים, עם זאת, ההכנסות של העלאות אגרה אלה לא שימשו בסופו של דבר לשלם עבור בניית המגדל. בעלות ושכירות המגדל נמצא בבעלות רשות הנמלים של ניו יורק וניו ג'רזי, אך 5% מזכויות הבניין הם בבעלות חברת Durst, בתמורה להשקעה של מאה מיליון דולר. כמו כן, החברה ניהלה עבור רשות הנמלים את ניהול הבנייה, השכרת המשרדים ותחזוקת הבניין. בשנת 2006, מדינת ניו יורק הסכימה לחכירה למשך 15 שנים של שטח בגודל 38,600 מ"ר של מרחב פנימי במרכז הסחר העולמי, עם אופציה להארכת תקופת החכירה ולהגדלת השטח עד ל-90,000 מ"ר. מנהל השירותים הכלליים של ארצות הברית (GSA) הסכים בתחילה לחכירה כ-59,900 מ"ר של שטח, והמשרד לשירותים כלליים של מדינת ניו יורק (OGS) תכנן חכירה של כ-38,300 מ"ר של משרדים. עם זאת, בחודש יולי 2011, GSA העביר את רוב שטח הרצפה המוחכרת שלה לרשות הנמלים, וגם OGS נסוג מהסכם החכירה. בחודש אפריל 2008, רשות הנמלים הודיעה שהיא מחפשת מועמד להפעלת מרפסת תצפית בשטח של 1,700 מ"ר בקומה ה-102 של המגדל. גלריית תמונות קישורים חיצוניים אתר האינטרנט הרשמי של מגדל החירות (באנגלית) צפייה באתר ה-Ground Zero ממצלמות רשת מרכז הסחר העולמי 1 באתר משרד האדריכלים סקידמור, אווינגס ומריל (SOM) תוכנית האב של מרכז הסחר העולמי באתר משרד האדריכלים סטודיו ליבסקינד מרכז הסחר העולמי 1 באתר משרד המהנדסים WSP Global מרכז הסחר העולמי 1 באתר משרד המהנדסים LERA מרכז הסחר העולמי 1 באתר המועצה לבניינים גבוהים וסביבת מחיה עירונית (CTBUH) מרכז הסחר העולמי 1 באתר מוזיאון גורדי השחקים הערות שוליים