מלחייה

מלחייה היא כלי לאחזקת מלח בישול (הנקרא אף מלח שולחן) בצורתו הגרוסה ולזרייתו על גבי מזון. המלחייה היא כלי שימושי בעת ארוחה, על כן מניחים אותה על שולחן האוכל. לעיתים נוסף לה ערך אסתטי ועיצובי: קיימים מתקנים המחזיקים את המלחייה בצמוד לפלפלייה (כלי לאחזקת התבלין פלפל שחור בצורתו הגרוסה), או למטחנת הפלפל. בשל כך העיצוב של מטחנת הפלפל קשור לעיצוב המלחייה. בדומה למטחנת הפלפל, ניתן להשיג אף מטחנת מלח, זאת שומרת על צורת המלחייה ועל אופן שימושה. המלחייה הנפוצה היא בעלת גוף שקוף (מזכוכית או מפלסטיק), כך שניתן לאמוד על יתרת כמות המלח שבה. בחלקה העליון מספר נקבים, והוא בדרך כלל מוברג לגוף המלחייה. ישנן גם מלחיות שבהן ההברגה היא בתחתית המלחייה. לעיתים החלק העליון והתחתון עשויים מחומרים שונים. למשל, זכוכית ומתכת. יש הנוהגים להוסיף למלח השולחן גרגירי אורז יבשים, כדי למנוע הדבקות של גרגרי המלח לאחר שספחו לחות וכדי להסיר את הגרגירים הלחים מצידי המלחייה. את המלחייה פיתח ב־1858 הממציא האמריקאי ג'ון מייסון. גודל הנקבים וספיקת המלח גודלם של הנקבים שבראש המלחיה מותאם לגודלם של גבישי המלח כך שטילטולה למעלה ולמטה משחרר ממנה כמות מלח קטנה (ולא ספיקה קבועה). עקרון הפעולה הוא שבכל הנפה של המלח שבמלחיה משתחררים גבישים בודדים מכל נקב ומיד לאחריהם נחסם הנקב על ידי גבישים החוסמים זה את זה. טלטול המלחיה למעשה מפנה את הנקבים מהגבישים החוסמים עד לנפילתם הבאה ולשחרור גבישים נוספים. ממלחה הממלחה קדמה למלחייה, ככלי לאחזקת מלח. בממלחה אין נקבים לזריית המלח. הממלחה הייתה כלי פתוח או בעל מכסה, המלח היה מוסף למזון באמצעות נטילתו עם האצבעות או עם כפית קטנה. בימי הביניים וברנסאנס הייתה הממלחה כלי הגשה מסוגנן, בהיות המלח תבלין יקר ונחשב. דוגמה לממלחה מעוטרת במיוחד היא הממלחה של בנוונוטו צ'ליני, ממלחה עשוית זהב, הנחשבת ליצירת אמנות. קישורים חיצוניים מוזיאון המלחיות והפלפליות הערות שוליים