ויצ'יטה

ויצ'יטה (באנגלית: Wichita) היא העיר הגדולה במדינת קנזס בארצות הברית ומשמשת כבירת מחוז סדג'וויק. העיר נמצאת בדרום מרכז המדינה על גדות הנהר ארקנסו והיא ידועה כמרכז התרבותי של המדינה. במפקד האוכלוסין שנערך בשנת 2020, מנתה אוכלוסיית העיר 397,532 נפש. נתון זה ממקם את ויצ'יטה במקום ה-49 בארצות הברית מבחינת גודל האוכלוסייה. במטרופולין של ויצ'יטה היו באותה שנה 647,610 תושבים, האזור הסטטיסטי ה-93 בגודלו מבחינת גודל האוכלוסייה. אזור זה כולל את המחוזות בטלר, הארווי וסאמר. ויצ'יטה ידועה גם בהיותה מרכז לייצור מטוסים בארצות הברית. בשל כך היא מכונה "בירת האוויר העולמית". בעיר שוכנים שישה מפעלי ענק לייצור מטוסים וכן בסיס של חיל האוויר האמריקני. רשת הטלוויזיה CNN דרגה את העיר ביולי 2006, כעיר התשיעית הטובה ביותר למחיה, מבין עריה הגדולות של ארצות הברית. היסטוריה כחמישים שנה לאחר גילוי אמריקה, בשנת 1541, ביקר באזור הקונקיסטאדור הספרדי פרנסיסקו וסקס דה קורונדו, בחיפושיו אחר "ערי הזהב" האגדתיות. קורונדו נתקל בשבט אינדיאני הנקרא ויצ'יטה, שחי באזור זה ובנה בו אוהלי נוודים. באותן תקופות טרם נוסדה במקום התיישבות של קבע, שכן האינדיאנים נדדו דרומה לאוקלהומה, מקום בו החליפו סחורות עם סוחרים צרפתיים, בעקבות כיבוש העיר על ידי כוחות ספרדיים אשר הגיעו מהעיר מדריד. בשנת 1863, בעקבות מלחמת האזרחים האמריקנית, שבו בני ויצ'יטה לאזור והקימו להם מבני עשבים למגורים. בשנת 1868 הוקמה העיר באופן רשמי. התפתחותה של העיר הצעירה הייתה מהירה, וסמוך להקמתה נמתחה מסילת הרכבת והגיעה אליה. סוחרי בקר רבים הובילו בהמות מטקסס וממקומות נוספים בדרום אל ויצ'יטה, שאף זכתה עקב כך בכינוי "Cowtown" – "עיר הפרות". המיזוג הנפיץ של הבוקרים, האינדיאנים וטיפוסים נוספים, יצר בעיר מציאות קלאסית של "המערב הפרוע", ואנשי חוק רבים הופיעו בה במטרה לפקח על הבוקרים חמי המזג ולמנוע מהומות, אלימות, התכתשויות ופריעת חוק. (אחד הנודעים באנשי חוק אלו, היה ואייט ארפ). משנת 1870 התפתחה העיר בצעדי ענק. ב-1890, עשרים שנה לאחר הקמתה, מנתה אוכלוסייתה 24,000 נפש. לאחר מכן פחת הגידול היחסי, עד לתחילת המאה העשרים, עם תחילתה של תעשיית המטוסים. תעשייה זו משכה אל העיר המוני אדם, וב-1920 נכללה העיר ברשימת מאה הערים הגדולות בארצות הברית. ב-1914–1915 התגלה נפט באזור ויצ'יטה והעיר הפכה למרכז של הפקת נפט. הכסף שהופק מתעשיית הנפט הושקע בתעשיית המטוסים שהייתה עדיין בחיתוליה. ב-1917 נבנה בה המטוס הראשון, ססנה קומט, ובתחילת שנות ה-20 נבנו 43 מטוסי "סנונית". תעשיית המטוסים המשיכה לצמוח ולהתפתח, והעיר זכתה בכינוי "הבירה האווירית העולמית". השפל הגדול והמצב הכלכלי של שנות ה-30 פגעו בכלכלת העיר ובהגירה אליה, אך לאחר מלחמת העולם השנייה חזרה הצמיחה לעיר, ובין השנים 1940–1960 גדלה האוכלוסייה ביותר מכפליים. דמוגרפיה בין השנים 1950–1970 התרחש בעיר שינוי דמוגרפי משמעותי. עד 1950 היו הלבנים רוב מוחלט ויציב, וכמות השחורים באוכלוסייה הכללית של העיר עמדה על כ-5%. במהלך שני העשורים הבאים הוכפל שיעורם באוכלוסייה לכדי 9.7%. בהמשך המאה העשרים התחזקה מגמה זו, ואף על פי שאוכלוסיית העיר גדלה במאה אלף איש נוספים, פחת אחוז האוכלוסייה הלבנה מ-95% ל-75%. גם בשנות ה-90 התחזקה הגירת מיעוטים לעיר, ושיעורם של האינדיאנים, האסייתים והפולינזים באוכלוסייה, זינק מאחוז אחד לכעשרה אחוזים בסוף המאה. גאוגרפיה ואקלים לפי מדידות רשמיות, משתרעת ויצ'יטה על שטח של 359.8 קמ"ר. 8.2 קמ"ר מתוכם הם מים והיתר יבשה. העיר שוכנת על רמה שגובהה הממוצע הוא כ-400 מטר מעל פני הים. עקב מיקומה של העיר בעומק היבשת, הרחק מן האוקיינוסים, שורר בה אקלים יבשתי לח, המתאפיין בקיץ חם ולח ובחורף יבש וקר. הטמפרטורה המקסימלית הממוצעת בחודש החם – יולי, היא 34 מעלות צלזיוס, ובחודש הקר – ינואר, הטמפרטורה המינימלית הממוצעת עומדת על כמינוס 7 מעלות צלזיוס. ממוצע הגשמים השנתי בוויצ'יטה עומד על 760 מ"מ, ובשנים גשומות נמדדת כמות משקעים של 1,020 מ"מ. בחורף שכיחים ימי שלג, הנערם על הקרקע עד לגובה של 44 ס"מ בממוצע. בעונות המעבר סובלת העיר מפגיעתן של סופות רעמים חזקות, פגיעות ברקים ומטחי ברד עזים. לעיתים פוקדות את העיר סופות טורנדו. בשנות התשעים של המאה העשרים נפגע האזור מסופות הטורנדו אנדובר (1991) ואוקלהומה (1999). ערים תאומות לוויצ'יטה יש חמש ערים תאומות ברחבי העולם: מקסיקו קנקון, מקסיקו מקסיקו טלאלנפאנטלה דה באס, מקסיקו הרפובליקה העממית של סין קאיפנג, הרפובליקה העממית של סין צרפת אורליאן, צרפת ארצות הברית אוונסטון, אילינוי, ארצות הברית קישורים חיצוניים אתר האינטרנט הרשמי של ויצ'יטה (באנגלית) ויצ'יטה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) הערות שוליים