Chicago Bulls

Chicago Bulls košarkaški je klub iz Chicaga. Takmiči se u NBA ligi, a domaće utakmice igra u United Centeru. U njemu je igrao i vjerovatno najbolji košarkaš svih vremena Michael Jordan, s kojim je tokom 1990-ih klub osvojio šest titula prvaka. U sezoni 1995/96. imali su omjer pobjeda i poraza 72–10, što je 20 godina bio najbolji rezultat svih vremena u jednoj sezoni; rekord su srušili Golden State Warriorsi u sezoni 2015/16. ostvarivši omjer 73–9. Historija Klub je osnovan 16. januara 1966, kada je Chicagu odobreno da ima NBA franšizu pod nazivom Bulls. To je bila treća NBA franšiza u gradu nakon Chicago Stagsa (1946–1950) i Chicago Packersa / Zephyrsa (1961–1963, danas Washington Wizards). Osnivač Bullsa Dick Klein bio je i predsjednik i generalni menadžer kluba u njegovim prvim godinama. Dolazak Michaela Jordana U ljeto 1984. Bullse je poslužila sreća: imali su treći pik prvog kruga na draftu nakon Houston Rocketsa i Portland Trail Blazersa. Houston je birao Hakeema Olajuwona, Portland Sama Bowieja, a Bullsi su odabrali Michaela Jordana s Univerziteta Sjeverne Karoline. Ekipa je dobila novog vlasnika, Jerryja Reinsdorfa, i novog generalnog menadžera, Jerryja Krausea, koji je odlučio graditi ekipu oko Jordana. Jordan je tokom svoje prve sezone bio treći strijelac lige, četvrti po ukradenim loptama, odvevši Bullse u doigravanje. Dobio je nagradu za najboljeg novajliju i uvršten u drugu ekipu lige. Za sljedeću sezonu ekipa je dobila Johna Paxsona i Charlesa Oakleyja. Sa Jordanom i centrom Daveom Corzineom omogućena im je veća rotacija u igri za sljedeće dvije godine. Nakon loma kosti u stopalu početkom sezone 1985/86. Jordan je ipak završio kao drugi drugi strijelac ekipe. Bio je spreman za doigravanje nakon što su završili osmi na Istoku. Bullsi su se susreli s Boston Celticsima (67–15), koje je predvodio Larry Bird. Iako su Bullsi "pometeni", Jordan je u drugoj utakmici postigao 63 poena (što je i danas rekord za jednu utakmicu u doigravanju). U sezoni 1986/87. Jordan je nastavio rušiti rekorde, tako što je bio vodeći strijelac lige s 37,1 poenom po utakmici i postao prvi igrač Bullsa koji je uvršten u prvu ekipu lige. Ipak, Bullse su u doigravanju još jednom "pomeli" Celticsi. Na draftu 1987. Krause je birao centra Oldena Polynicea kao osmi pik i krilnog centra Horacea Granta kao deseti, ali su Polynicea odmah poslali u Seattle Supersonicse za peti pik, krilo Scottieja Pippena. S Paxsonom i Jordanom na pozicijama beka, Bradom Sellersom i Oakleyem na krilu, Corzineom na centru i Pippenom i Grantom na klupi, Bullsi su u sezoni 1987/88. postali još važnija ekipa u ligi i pobijedili u 50 utakmica. Ušli su u polufinale Istoka, gdje su naišli na Detroit Pistonse, koji su ih pobijedili u pet utakmica. Ipak, Jordan je proglašen najkorisnijim igračem lige, a tu nagradu osvojio je još četiri puta. To je bio i početak velikog rivalstva između ova dva kluba. Era poslije Jordana Nakon posljednje titule u sezoni 1997/98. i odlaska najboljih igrača, Bullsi su znatno oslabili. U svakoj sezoni osim 2002/03. zauzimali su posljednje mjesto u svojoj diviziji. Nakon te sezone Krause se povukao s mjesta generalnog menadžera, a naslijedio ga je Paxson, koji je razmijenio pik s drafta 2005. u Phoenix Sunse za dodatni pik na draftu 2004. i na tom draftu odabrao je Bena Gordona, Luola Denga i Chrisa Duhona te još doveo Andrésa Nocionija, tada slobodnog igrača, koji je nedugo prije toga osvojio zlatnu medalju na Olimpijskim igrama u Atini s reprezentacijom Argentine. U sezoni 2004/05. Bullsi su uspjeli osvojiti drugo mjesto u svojoj diviziji s omjerom 47–35 (nakon što su sezonu počeli serijom od devet poraza) i plasirati se u doigravanje, ali tamo su već u prvom krugu u šest utakmica izgubili od Washington Wizardsa. Ipak, Gordon je postao prvi novajlija koji je dobio nagradu za najboljeg šestog igrača i prvi član Bullsa kome je to uspjelo nakon Tonija Kukoča 1996. Na draftu 2005. Bullsi nisu birali, ali su te godine razmijenili Eddieja Curryja i Antonija Davisa u Knickse za Michaela Sweetneyja, Tima Thomasa i ono za što će ispostaviti da je drugi pik na draftu 2006, kao i pravo da razmijene pikove s Knicksima na draftu 2007. Sezona 2005/06. bila je na kraju djelomično uspješna za Bullse jer su se plasirali u doigravanje kao sedmi s omjerom 41–41 zahvaljujući seriji 12–2 krajem sezone. No, u doigravanju su izgubili već u prvom krugu od Miami Heata u šest utakmica. Na draftu 2006. Chicago je dobio drugi pik prvog kruga LaMarcusa Aldridgea, koga su odmah razmijenili u Portland Trail Blazerse za dvojicu krilnih igrača, Tyrusa Thomasa i Viktora Hrjapu. Kasnije su kupili i četverostrukog najboljeg odbrambenog igrača lige Bena Wallacea od Pistonsa te razmijenili Tysona Chandlera, posljednjeg preostalog iz Krauseove ere, za P. J. Browna i J. R. Smitha iz New Orleans / Oklahoma City Hornetsa, čime se u budžetu otvorio dodatni prostor, koji su iskoristili da dovedu svog nekadašnjeg ko-kapitena Adrian Griffina. Sezona je bila uspješna jer su završili s omjerom 49–33 na trećem mjestu u diviziji i petim na Istoku. Na početku doigravanja opet su naišli na Heat, ali su ga ovog puta Bullsi "pomeli" 4–0 i prošli u drugi krug, gdje su ih dočekali Pistonsi, koji su isto tako bez problema savladali Orlando Magic sa 4–0. To je bio njihov prvi okršaj u doigravanju nakon 1991, a Pistonsi su bili bolji nakon šest utakmica. Sezona 2007/08. počela je tako što su kao deveti pik na draftu odabrali centra Joakima Noaha te Aarona Graya i JamesOna Curryja u drugom krugu. Otpisali su Sweetneyja i Malika Allena. Reference Vanjski linkovi Chicago Bulls na Wikimedia Commonsu Službeni sajt Bullscast – Chicago Bulls Podcast