מארין 1

מארין 1 (באנגלית: Marine 1) הוא אות הקריאה של כלי טיס בשירות חיל הנחתים האמריקני, בשעה שנשיא ארצות הברית נמצא בו. כאשר כלי טיס של חיל הנחתים מטיס את סגן נשיא ארצות הברית, הוא מכונה "מארין 2". השימוש במסוקים ככלי תחבורה נשיאותי החל בשנת 1957 בתקופת כהונתו של דווייט אייזנהאואר. מסוק ה-H-13 Sioux (גרסתו הצבאית של ה-Bell 47), חסר היה את אביזרי הנוחות, כגון מיזוג אוויר ובית שימוש, שבהם צוידו מסוקי הנשיא המאוחרים יותר. בשנים שלאחר מכן הוחלפו המסוקים בהדרגה לדגמים חדישים יותר. עד לשנת 1967 חלק חיל הנחתים את האחריות להובלתו של הנשיא במסוקים עם צבא ארצות הברית. כאשר הוטס הנשיא במסוקי הצבא נקרא המסוק "Army 1". כלי הטיס העיקריים שמשמשים בתפקיד זה כיום הם תשעה עשר המסוקים הנשיאותיים שמפעילה טייסת HMX-1, המשמשים את הנשיא וצוותו לטיסות קצרות. הטייסת מפעילה מסוקים מדגמי VH-3D סי-קינג (משנת 1962) ו-VH-60N בלק-הוק (משנת 1988). תפעולו של צי מסוקי מארין 1 נעשה בידי למעלה מ-800 נחתים, המרוכזים ברובם בבסיס חיל הנחתים קוונטיקו בווירג'יניה. בכל מקום שבו נוחת "מארין 1", ממתין לנשיא על הקרקע לפחות נחת אחד במדים ייצוגיים מלאים. בעת מסעות הנשיא ברחבי ארצות הברית או לחו"ל, מועבר המסוק במטוס תובלה צבאי מדגם C-17 Globemaster או C-5 Galaxy, יחד עם רכב הלימוזינה הנשיאותי. גם כאשר הנשיא אינו משתמש בפועל במסוק במהלך ביקור בחו"ל, לפחות מסוק אחד מוצב בכוננות בהאנגר מקומי למקרה הצורך. VH-3D Sea King ה-VH-3D הוא מסוק תובלה נשיאותי מתוצרת חברת סיקורסקי, שהחליף את דגם VH-3A ונכנס לשירות בחיל הנחתים של ארצות הברית בשנת 1978. המסוק שייך למשפחת ה-SH-3 סי קינג, ומותאם במיוחד למשימות הובלת נשיא ארצות הברית. במהלך שירותו הותאם ה-VH-3D לסטנדרטים של בטיחות, תקשורת ויכולת הישרדות מחמירים, כולל מערכות קשר מאובטחות, אמצעי לוחמה אלקטרונית, וחידושים מבניים שתוכננו לאפשר טיסה נוחה ושקטה יותר. עם השנים עברו מסוקי VH-3D שדרוגים כדי לעמוד בצרכים משתנים, אולם כבר בתחילת שנות ה-2000 ניכר כי תוספות ציוד רבות פגעו בכשירותם המבצעית והכבידו על ביצועי הטיסה. אף על פי כן, הם המשיכו לשרת את הנשיאים השונים עד לשילובם של דגמים מתקדמים יותר. נכון לשנת 2009, שירתו 11 מסוקי VH-3D בצי הנשיאותי. VH-60N White Hawk ה־VH-60N הוא גרסה נשיאותית של מסוק ה־UH-60 Black Hawk, שתוכננה במיוחד למשימות של הובלת נשיא ארצות הברית ודמויות בכירות אחרות. המסוק נכנס לשירות בשנת 1987, ופעל במקביל למסוקי VH-3D במסגרת טייסת HMX-1 של חיל הנחתים. הוא קטן וקל יותר מה־Sea King, אך מצויד במערכות תקשורת מתקדמות, אמצעי הגנה עצמית, ותא נוסעים ייעודי עם מפרטי אבטחה ונוחות המתאימים לראשי ממשל. ה־VH-60N סיפק פתרון משלים לטווחים בינוניים ולטיסות הנשיא בתנאים מבצעיים משתנים, תוך ניצול יתרונותיו בגמישות ובביצועים. גם דגם זה עבר שדרוגים במהלך שירותו, אך לקראת העשור השני של המאה ה־21 כבר הוחל בתהליכי החלפה לטובת המסוק המתקדם VH-92A. בשנת 2009 היו בשירות 8 מסוקי VH-60N. VH-92 פטריוט VH-92 פטריוט (VH-92 Patriot) הוא מסוק אמריקני מתוצרת סיקורסקי/לוקהיד מרטין, המשמש את צי המסוקים הנשיאותי של חיל הנחתים של ארצות הברית (Marine One). המסוק מבוסס על דגם האזרחי S-92 של סיקורסקי, אך עבר התאמה צבאית מקיפה והוא גדול יותר מהדגמים הקודמים – VH-3D ו־VH-60N. סיקורסקי הציעה את דגם VH-92 במכרז ה־VXX להחלפת המסוקים הישנים של הנשיא, אך הפסידה בתחילה למסוק VH-71 Kestrel של לוקהיד מרטין. בעקבות ביטול המכרז בשנת 2010 בשל עלויות פיתוח מופרזות, הוגשה ההצעה מחדש, ולבסוף הוכרז המסוק הזוכה במאי 2014. חיל הים האמריקני הזמין בתחילה שישה מסוקים מדגם VH-92A, עם תכנון להרחיב את הייצור ל־23 מסוקים בסך כולל של כ־4.7 מיליארד דולר. המסוק כולל מערכות בקרת טיסה כפולות, תשתית חשמלית תלת־מערכתית ותא נשיאותי יוקרתי. טיסת הבכורה התקיימה ב־28 ביולי 2017, ובספטמבר 2018 נחת לראשונה בחצר הדרומית של הבית הלבן לצורך ניסויי המראה ונחיתה. בנובמבר 2021 דווח על בעיות באמינות, דליפות דלק, ופגיעות בתשתיות הנחיתה, מה שעיכב את כניסתו לפעולה מבצעית. אף על פי שהושגה כשירות מבצעית ראשונית (IOC) בדצמבר 2021, המסוק לא שימש להסעת הנשיאים עד אוגוסט 2024, בשל כשלים בתקשורת מוצפנת ונזקים לדשא המדשאה הדרומית. ב־19 באוגוסט 2024 ביצע VH-92 את טיסתו הנשיאותית הראשונה כ־Marine One, כשהסיע את הנשיא ג'ו ביידן מנמל התעופה אוהייר בשיקגו לאצטדיון סולג'ר פילד לקראת ועידת המפלגה הדמוקרטית. ראו גם אייר פורס 1 קישורים חיצוניים