בית האופרה והמלון אמרגוסה

בית האופרה והמלון אמרגוסה הוא מבנה היסטורי ומרכז תרבות באזור הלא מאוגד צומת דת' ואלי, או בשמו העממי האלטרנטיבי אמרגוסה, במזרח מחוז איניו, קליפורניה, ארצות הברית, במדבר מוהאבי, סמוך לפארק הלאומי עמק המוות, כמה קילומטרים מגבול נבדה-קליפורניה. האתר היה בית לאמנית מרתה בקט אשר הציגה שם מופעי מחול ופנטומימה מסוף שנות ה-60 עד להופעתה האחרונה בפברואר 2012. הרובע ההיסטורי של צומת עמק המוות נמצא במרשם הלאומי של מקומות היסטוריים ונמצא בבעלות עמותה שהוקמה על ידי בקט לשימור וניהול הנכס. היסטורית, התיאטרון היה חלק מעיירה שנבנתה בתחילת שנות ה-20 של המאה ה-20 על ידי "חברת הבוראקס של חוף האוקיינוס השקט" (Pacific Coast Borax Company), חברה היסטורית גדולה לכריית בוראקס. במתחם בצורת ח', שנבנה בסגנון האדריכלי של תחייה ספרדית, שכנו מבני טיט. המבנים כללו משרדים של חברת הכרייה, שיכונים לעובדים, ובית מלון בן 23 חדרים שכלל חדר אוכל, לובי, וחנות. בקצה הצפון-מזרחי של הקומפלקס שכן מרכז תרבות בשם היכל קורקהיל, ששימש כמרכז לריקודים, תפילות, הקרנת סרטים, לוויות, וישיבות עירוניות. בשנת 1967 מרתה בקט שכרה והחלה לשפץ את היכל קורקהיל, שינתה את שמו ל"בית האופרה אמרגוסה", ושיפצה אותו. היסטוריה בתקופה שבה העיירה אמרגוסה פרחה בזכות עסקי כריית הבוראקס ומיקומה בקצה של מסילת הרכבת טונופה וטיידווטר, כ-350 איש התגוררו בעיירה. המלון שימש כמקום לינה איכותי הן עבור מנהלי החברה והן עבור משקיעים שהתארחו במקום, אשר נפגשו ברכבת עם משרתים עטויי כפפות לבנות לאחר נסיעה ארוכה ברכבת במזג האוויר החם. בנוסף לחדרי המלון, בית הקפה והמסעדה בתוך המלון, חדרים אחרים שימשו כמעונות לעובדים, בית חולים, חנות כלבו ואת ההיכל שבסופו של דבר שופץ לבית האופרה, ששימש בעיקר להקרנת סרטים. תחנת דלק גדולה ומוסך מול בית הקפה היו המקומות היחידים באזור לתיקון משאיות שהובילו בוראקס מהמכרות, בנוסף לתיקון מכוניות נוסעים. כאשר מסילת הרכבת טונופה וטיידווטר חדלה להיות כלכלית בשנת 1942, המסילות פורקו ונשלחו למצרים, שם הועתקה מסילת הרכב על מנת לסייע למאמץ הצבאי של בעלות הברית במלחמת העולם השנייה בצפון אפריקה. לאחר שהושבתה פעילות הרכבת, בית האופרה, המלון וכ-250 דונם של אדמה עברו בין בעלים רבים, עד להגעתה של מרתה בקט. מרתה בקט שכרה את מרכז התרבות בשנת 1967, כשהיה ידוע כהיכל קורקהיל. היא החלה לשפץ את המבנה, בנתה תפאורות וציירה ציורי קיר על קירות הטיט. היא שינתה את שם ההיכל ל"אמרגוסה", שמה המקורי של עיירת הכרייה ההיסטורית. בשנת 1970, עיתונאים מנשיונל ג'יאוגרפיק גילו את בקט מופיעה בבית האופרה אמרגוסה ללא קהל. הפרופיל שלהם אודותיה, ופרופיל אחר שפורסם במגזין לייף הובילו לעניין בינלאומי בבקט ובתיאטרון שלה. היא החלה להופיע בפני מבקרים מרחבי העולם, כולל דמויות בולטות כמו ריי ברדבורי ורד סקלטון. בשנת 1974, בקט השלימה את ציורי הקיר שלה והקימה את "עמותת אמרגוסה אופרה האוס "בע"מ" כדי להמשיך את פעילות שימור המקום. באמצעות הארגון ללא מטרות רווח האמריקאי קרן הנאמנות לאדמות ציבוריות, העמותה רכשה את האזור הלא מאוגד צומת עמק המוות (אמרגוסה), אשר נרשם במרשם הלאומי של מקומות היסטוריים ב-10 בדצמבר 1981. בשנת 1983, בית האופרה רכש 120 מושבי תיאטרון מתיאטרון בולדר סיטי בבולדר סיטי. כדי להחליף את כיסאות השחוקים במקום, והוצב שלט ההנצחה הרשמי של המרשם הלאומי של מקומות היסטוריים, עבור צומת עמק המוות. כשהייתה בת שש, ג'נה מקלינטוק צפתה בהופעה במקום וקיבלה השראה להתחיל להתאמן בבלט. לאחר קריירה עם להקת הבלט של אוקלנד, מקלינטוק שבה למקום על מנת להודות למרתה, והחליטה להישאר על מנת לשמר את המסורת המקומית. ב-2016, מקלינטוק ג'נה פרשה מבית האופרה אמרגוסה. מלון אמרגוסה פתוח למבקרים במהלך כל השנה. מעבר לאזורים המשומרים האלו, העיירה צומת עמק המוות היא עיר רפאים המסעדה היחידה, קפה אמרגוסה, הופעלה בעבר על ידי בית האופרה והמלון, אך אינה פתוחה עוד. בתרבות שני סרטים דוקמונטריים שהתמקדו במלון היו מועמדים לפרס אמי – הראשון, משנת 1989, של כריסטיאן בלאקווד "Motel" (מוטל). הסרט השני, "אמרגוסה" (Amargosa), משנת 2000, זכה בפרס אמי בשנת 2003 והיה מועמד מוביל לפרס אוסקר, בנוסף למועמדויות ופרסים רבים אחרים. המלון הופיע בסרטו של דייוויד לינץ "הכביש האבוד" משנת 1997, בתור מלון "הכביש האבוד". המקום הופיע בשתי סדרות אשר חקרו טענות לתופעות פאראנורמליות אשר הופיעו במקום. ראו גם עמק המוות קישורים חיצוניים אתר בית האופרה והמלון אמרגוסה הערות שוליים