Lvovo sritis

Lvovo sritis arba Lvivo sritis (ukr. Львівська область arba Львівщина) – vakaruose esanti Ukrainos sritis. Šiaurėje ribojasi su Voluinės, šiaurės rytuose – su Rivnės, rytuose – su Ternopilio, pietuose – su Ivano Frankivsko, pietvakariuose – su Užkarpatės sritimis, vakaruose – su Lenkija. Administracinis centras – Lvovas/Lvivas. Geografija Plotas Srities plotas 21865 km², kas sudaro 3,61 % Ukrainos teritorijos. Vandens telkiniai Per sritį tekančios upės priklauso Baltijos ir Juodosios jūrų baseinams. Didžiausios upės – Vakarinis Bugas, Dniestras. Klimatas Klimatas vidutinių platumų; kontinentinis. Žiemos švelnios, vasaros šiltos. Vidutinė sausio temperatūra lygumuose −4,1 °C, kalnuose – −6,1 °C, birželio – 18,3 °C bei 12,8 . Per metus iškrenta 750–100 mm kritulių. Istorija Lvovo srities administracinis centras Lvovas yra istorinio Ukrainos regiono Galicijos sostinė. Lvovo sritį XIV amžiuje užkariavo Ldk Algirdas. Tačiau 1569 metais LDK ir Lenkijai pasirašius Liublino uniją Lvovo sritis su Voluine ir kitomis derlingomis dabartinės Ukrainos žemėmis atiteko Lenkijai. Po I Abiejų Tautų Respublikos padalijimo Lvovas atiteko Austrijai. Priešingai negu Voluinėje, Lvovo srityje buvo gerbiama ir tausojama ukrainiečių kalba. Pasibaigus Pirmajam pasauliniam karui dabartinėse Lvovo ir aplinkinių sričių teritorijose buvo suformuota Vakarų Ukrainos Liaudies Respublika su sostine Lvove. Po Lenkijos–Ukrainos karo Lvovas atiteko Lenkijai. 1921 m. buvo įkurta Lvovo vaivadija. Po Molotovo-Ribentropo pakto Lvovo vaivadiją užgrobė Tarybų Sąjunga ir įkūrė Lvovo sritį Ukrainos TSR sudėtyje. 1941–1944 m. buvo vokiečių okupuota. Gyventojai 2008-aisias m. srityje gyveno 2 559 800 gyventojų ir tai sudarė beveik 2,49 % visų Ukrainos gyventojų. Tarp jų: miesto gyventojų – 59,3 % kaimo gyventojų − 40,7 % Pagal tautybę gyventojai pasiskirsto: ukrainiečiai – 94,8 % rusai – 3,6 % lenkai – 0,7 % kiti (baltarusiai, žydai) – 0,3 % Srities vidutinis gyventojų tankumas – 119.54 žm./km². Administracinis suskirstymas Sritis padalintą į: 20 rajonų; 9 srities pavaldumo miestus; 35 rajono pavaldumo miestus. Ekonomika Lvovo srities ekonominėje zonoje išskiriami trys rajonai: Prieškarpatės – mašinų gamyba, medžio apdirbimas, lengvoji bei maisto pramonė; naftos gavyba, sieros gamyba. Šiaurinį – akmens anglies kasimas (Voluinės-Lvovo anglių baseinas), cheminė bei lengvoji pramonė, energetika(Dobrotviro šiluminė elektrinė). Lvovo – mašinų gamyba, maisto bei lengvoji pramonė. Lvovo mieste yra stambi viešojo transporto gamykla – LAZ. Srityje auginami javai (miežiai, kviečiai), cukriniai runkeliai, linai, bulvės, galvijai, kiaulės, avys, arkliai. 2008 m. Lvovo srityje buvo pagaminta 5 % Ukrainos žemės ūkio produkcijos/. Lvovo srityje 2003 metais pagaminta: 97,7 % elektros lempučių, 88,3 % – autokrovėjų, 55,5 % – sieros, 34,4 % – popieriaus, 16,6 % – autobusų, 22,6 % – kartono, 13,2 % – margarino, 12,7 % – dažų, 9,5 % – avalynės, 9,3 % – baldų, 9,3 % cemento nuo visų šalyje gaminamų produktų.. Ekonomikos rodikliai Pagal Ukrainos statistikos komiteto duomenis. Susisiekimas Lvove ir Stryjuje yra svarbūs geležinkelių mazgai. Lvove taip pat yra stambus tarptautinis oro uostas Kelių rodyklė Bendras automobilių kelių ilgis – 8000 km Iš jų su tvirta danga – 7400 km Bendras geleležinkelių ilgis – 1309 km Švietimas ir kultūra Lvovo srities Pagrindinio statistikos valdymo duomenimis 2008 m. pagal teatrų skaičių sritis užėmė trečią vietą tarp Ukrainos regionų (po Kijevo miesto ir Dniepropetrovsko srities); ketvirtą vietą pagal aukštųjų mokyklų skaičių (po Kijevo miesto, Donecko ir Charkovo sričių) bei ketvirtąją vieta pagal studentų skaičių 10-čiai tūkstančių gyventojų (po Kijevo miesto, Charkovo srities bei Sevastopolio miesto). Iš kultūros įstaigų 2008-ųjų duomenimis srityje buvo: 17 muziejų 11 teatrų 1374 bibliotekų 1397 klubo tipo įstaigų 13 koncertinių organizacijų. Iš švietimo įstaigų 2008-ųjų duomenimis srityje veikė: 53 aukštosios mokyklos; 1469 bendrojo lavinimo švietimo įstaigos; 62 profesinės mokyklos; 487 ikimokyklinės įstaigos. Turizmas Srityje yra 3934 istorijos, archeologijos, architektūros paminklai. Svarbiausi jų: Lvovo senamiestis, įtrauktas į UNESCO pasaulio paveldą; valstybinis istorijos-kultūros draustinis „Turstanė“ (IX–XIV a. tvirtovės griuvėsiai; Skolės rajone); valstybinis istorijos-kultūros draustinis „Nahujevyčiai“ (Ivano Franko gimtinė; Drohobyčiaus rajone); Žovkvos senamiestis; vienuolynas Krechive (Žovkvos rajone); senosios slavų gyvenvietės (X–XIII a.; Pustomytų rajone); Ukrainos auksinė pasaga: Olesko (XIII–XVII a.) Zoločivo, Pidhircių, Svirzkio pilys. Išnašos Nuorodos Oficiali Lvovo miesto svetainė (ukrainiečių ir anglų kalbomis) Archyvuota kopija 2016-05-13 iš Wayback Machine projekto. Lvovo srities draustiniai (rusų kalba) Archyvuota kopija 2008-04-11 iš Wayback Machine projekto.