Kiievi veehoidla

Kiievi veehoidla (ukraina keeles Київське водосховище, rahvasuus ka Kiievi meri) on Dneprist paisutatud 922 ruutkilomeetri suurune (110 kilomeetrit pikk, 12 kilomeetrit lai) veekogu Kiievist põhjas. Veehoidla tekkis pärast Võšhorodi paisu ehitamist aastatel 1964–1966 Kiievi hüdroelektrijaama tarvis – veekogu kasutataksegi peamiselt hüdroelektri tootmiseks, samuti tööstuslikul eesmärgil ning põldude kastmiseks. Veekogu on 4–8 meetrit sügav. See on üks peamisi joogiveeallikaid Kiievi 4 miljonile elanikule. Elustik Kaladest on veehoidlas esindatud näiteks latikas, ahven, haug, linask, hõbekoger ja särg. Keskkonnaprobleemid Jõe paisutamisega ujutati mitmed külad üle ning tehisjärvega kaasneb ka keskkonnaprobleem, kuna jõe voolukiiruse vähendamine kahandab vee hapnikuringlust ning mõjutab negatiivselt vee-elustiku tasakaalu. 2020. aasta suvi oli eriti kuum ning see põhjustas Kiievi veehoidlas ebanormaalselt hoogsa tsüanobakterite vohamise. Ohud Veekogu reostus 1986. aasta Tšornobõli tuumaelektrijaama katastroofile järgnenud vihmade uhutud radionukliididega, mis ladestusid reservuaari põhjamutta. Pärast katastroofi on kaalutud veehoidla tühjendamist, aga sellega kaasneks oht, et tekib radioaktiivne tolm, mis võib näiteks Euroopasse kanduda. Samuti kaasneks sarnaselt teiste Dnepri veehoidlatega Võšhorodi tammi purunemise korral suur üleujutusoht. Selline mure tekkis näiteks 2022. aasta Venemaa invasiooniga seoses, mil tamm oli vaheldumisi vaenupoolte valduses ning väideti, et Ukraina õhutõrjel õnnestus üks raketirünnak ka tõrjuda. Galerii Vaata ka Dnepri veehoidlad Viited