Tsentralnyi-silta

Tsentralnyi-silta (ukr. Центральний міст, Tsentralnyi mist) eli Keski- tai Pääsilta, myös Uusi silta (ukr. Новий міст, Novyi mist), Valkoinen silta (ukr. Білий міст, Bilyi mist) tai Silta nro 2 (ven. Мост №2), alun perin Suuren lokakuun vallankumouksen 50. vuosipäivän silta (ukr. Міст імені 50-річчя Великого Жовтня, Mist imeni 50-rittšja Velykoho Žovtnja) on Dneprin ylittävä maantieliikenteen käytössä oleva teräsbetoninen kaareva palkkisilta Dniprossa, Dnipropetrovskin alueella Ukrainassa. Tsentralnyi-silta yhdistää Dnipron oikeanpuolisen jokirannan keskeiset korttelit vasemmalla puolella olevaan tuonaikaiseen Novomoskovskyi-maantiehen, myöhäisempään Pravda-sanomalehtikatuun ja nykyiseen Slobožanskyi prospektiin. Siltaa ei voi kutsua vanhimmaksi tai kauneimmaksi, mutta se on lyhyin tieliikenneväylä Dneprjoen oikean ja vasemman rannan kaupunkiosien välillä, jota pitkin ylitys kestää kahdeksan minuuttia. Vuosina 1964–1966 rakennettu 1 478 metrin pituinen silta oli kauan Dneprin pisin siihen saakka, kun ylävirtaan avattiin 1 732 metriä pitkä Kaidatskyi-silta vuonna 1982. Tsentralnyi-siltaa pidetään 1960-luvun aikakauden betoniarkkitehtuurin muistomerkkinä. Sillan nimi ja ylityspaikka Koska sillan avajaiset pidettiin lokakuun vallankumouksen 49. vuosipäivän aattona, uusi silta sai sen mukaan virallisen nimensä ”Suuren lokakuun sosialistisen vallankumouksen 50-vuotispäivän silta”. Tätä nimeä käytettiin kuitenkin yksinomaan asiakirjoissa eikä sitä koskaan käytetty paikallisessa puhekielessä. Virallisen syrjäytti sillan suosittu nimi siinä, kun sen avajaisten yhteydessä tärkeimmät paikalliset sanomalehdet ”Dneprovskaja Pravda” ja ”Zarja” julkaisivat värikkäitä pääkirjoituksia kutsuessa siltaa ”uudeksi”. Kaupungin asukkaat ovat kutsuneet siltaa ”uudeksi” tavallaan verratessa sitä ”vanhaan” eli vuonna 1884 avattuun Amurin siltaan. Nykyisin sillan virallinen nimi on ”Tsentralnyi” eli ”Keski”- tai ”Pääsilta” ja kirjallisuudessa käytetään joskus nimeä ”Valkoinen”, jolla siltaa verrattiin Dneprin yli yltävään valkoiseen nuoleen. Nykyinen Uusi silta sijaitsee keskeisellä paikalla Amurin ja Merefan-H’ersonin siltojen välissä, jossa aikoinaan sijaitsi vuonna 1789 Krementšukista Jekaterinoslaviin siirretty vuonna 1770 rakennettu kelluva silta, jonka kapasiteetti lakkasi vastaamasta kasvavan kaupungin tarpeita. Rakentaminen Toisen maailmansodan loppuvaiheessa vuonna 1944, kun ”vanha” eli Amurin silta oli raunioina, puna-armeijan sotilaat rakensivat Dneprin yli puisen sillan, joka sijaitsi tarkalleen nykyisen ”uuden” sillan paikalla tai joidenkin lähteiden mukaan 30 metriä vasemmalla uudenaikaisesta. Tämä puinen ”uusi” silta oli 1950-luvun puoliväliin mennessä joutunut käyttökelvottomaan kuntoon ja suljettiin liikenteeltä, mutta kaupunkilaiset jatkoivat kulkemista, vaikka rakenteissa oli reikiä ja puupalkit heiluivat. Puinen ”uusi” silta palveli melkein kaksikymmentä vuotta, kunnes paloi vuonna 1961, ja näin ollen 1900-luvun puolenvälin jälkeen kaupunki tarvitsi pysyvän tiesillan ylläpitämään liikenneyhteyksiä kahden kaupunginosan välillä. Tiesiltaprojekti luotiin Dneprogiprotrans-instituutin toimesta ja insinööri E. G. Teterukin johdolla. Tämän uuden kiinteän sillan rakentaminen alkoi vuoden 1964 jälkipuoliskolla ja kesti kaksi vuotta. Alkaen elokuuta vuonna 1966 sillan rakentaminen tapahtui kolmessa työvuorossa. Sillan tukien perustaksi ei upotettu enää kalliita ja erittäin työvoimavaltaisia kasuuneja, joita tähän mennessä käytettiin joenpohjalla jopa 5 metriin yltävän vierinkivikerroksen takia. Koska teräsbetonista paaluperustuksia pidettiin taloudellisesti merkittävästi hyödyllisempinä, sillanrakentajat kehittivät yhdessä Dneprogiprotrans-tutkijaryhmän kanssa useita paalun kärkityyppejä, jotka yhdessä tehokkaiden paaluvasaroiden ja samanaikaisen pohjapinnan huuhtelemisen kanssa mahdollistivat ensimmäistä kertaa Dneprillä murtautua kivikerroksen läpi. Sen jälkeiseen teräsbetonijännevälien rakentamiseen ja jopa 50 tonnia painavia teräsbetonipalkkien asentamiseen käytettiin kelluvia ja erikoisnostureita, joiden jokaisen kantokyky ylitti 800 tonnia. Molempia rantoja yhdistävä teräsbetonipalkki laskettiin paikalle 26. elokuuta 1966, ja 14. lokakuuta 1966 alkoivat sillan alustavat testit. Sillan avajaisia vietettiin 5. marraskuuta 1966 klo 15.00, jolloin tuhannet Dnepropetrovskin asukkaat kokoontuivat lippujen kera kansankokoukseen joen oikeapuoliselle rannalle. Sillan kuvaus ja nykytilanne Dnepropetrovskin uudesta sillasta tuli yksi suurimmista koko silloisessa Neuvostoliitossa. ”Siltamme on leveydeltään ja pituudeltaan Dneprin suurin ja yksi maan suurimmista”, totesi Dneprovskaja Pravda -sanomalehti. Sillan leveys on 21 metriä ja pituus 1 478 metriä, ja kun otetaan huomioon vielä kaksi liittymää, pituus yhteensä on noin 2,5 kilometriä. Silta on suunniteltu tieliikenteelle kuudella ajokaistalla. Keski- eli Pääsillan suunnittelua pidetään ainutlaatuisena siinä, että se on koottu esijännitetystä teräsbetonista valmistetuista elementeistä, joiden käyttöä pidettiin taloudellisesti kannattavana. Sillassa käytettiin 518 jännevälielementtiä ja noin 2 000 teräsbetonipaalua, joten niiden valmistukseen perustettiin sekä tuotantotehdas että otettiin käyttöön uudenaikaisempia menetelmiä. Alihankkijoina toimivat Dnepropetrovskin omat metallituotantotehtaat. Kuljetuksiin ja asennuksiin käytettiin 175 ponttonia, joiden kantokapasiteetti oli 27 tonnia. Joidenkin lähteiden mukaan Dneprovskaja Pravda arvioi sillan rakentamisen maksaneen lähes puolet vähemmän kuin vastaavanlainen rakennus Neuvostoliitossa. Nykyisin siltakaiteen rakenne on muuttunut ja raskaiden betonisten sijasta on käytössä metalliset, joten Tsentralnyi-sillasta on tullut avoimempi. Uudella sillalla sanotaan olevan Dneprin kahden rannan väliin sijoittuvan terävää nuolta esittävä ääriviivakuva, jonka komponenttivaikutelmaa korostavat sillan keskiosan kolme pylväsmäisempää jänneväliä. Arkkitehtonisena kohokohtana ja sosialistisen realismin rohkeana mestariteoksena pidetään kuitenkin sen oikeapuolisessa alkupäässä olevaa kahta veistoksellisilla koostumuksilla koristettua pylonia. Niiden monumentaalisten kohokuvioveistoksien koristeellisilla sävellyksillä ja kaiverruksilla ”1917” ja ”1967” oli määrä heijastaa neuvostovallan 50-vuotisjuhlaa. Sekä sosialistisen realismin tyyliin että aikaansa nähden varsin rohkeiden kohokuvien korkeus on kahdeksan metriä ja ne valettiin Leninin-nimisellä putkenvalssaustehtaalla. Veistäjän Juri Pavlovin käyttämä ruostumaton teräs, toisin kuin kupari, oli kovaa materiaalia, mutta kaikki kohokuviot onnistuivat silloin melko sileinä. Alun perin mustat veistokset maalattiin kahdeksan vuotta myöhemmin kullanvärisiksi. Paljon keskustelua silloin herättivät kahden kohokuvan puolialastoman miehen ja rintamaisten naisten hahmot sirppien, vasaran ja miekkojen kanssa katkaisemassa orjuuden kahleita iskulauseen ”Kaikki valta neuvostoille” (ukr. Вся влада Радам, Vsja vlada Radam) saattamana. Pylväiden ajoradalle päin olevissa osissa on vielä kaksi pienempää naisia kuvaavaa kohokuvateosta. Edelleen erilaisia arvioita herättävien veistosten sanottiin Leonid Brežnevin aikakaudella symboloineen isänmaata ja siviilejä taistelussa rauhan ja sosialismin puolesta. Kohokuvaveistokset otettiin vastaan mitä erilaisin tavoin toisaalta asiantuntijoiden ihaillessa ja toisaalta joidenkin pitäessä niitä niin sopimattomina, ettei lapsille voi näyttää. Jossain vaiheessa niitä sellaisia luonnonläheisempiä veistoksia pidettiin 60-luvulla alkaneena uudestisyntymisenä, kun ennen sitä taideteokset olivat liiankin esikuvien ja normikirjojen sanelemia. Tsentralnyi-sillan vuosina 2017–2019 kestäneen ja kuljetusongelmien vuoksi raskaaksi käyneen peruskorjauksen aikana veistokset palautettiin niiden historialliseen ilmeeseensä. Siihen käytetyn maalin arvioidaan kestävän noin 10 vuotta. Edelleen heinäkuussa vuonna 2018 kirjoitettiin siitä, kuinka eräs Dnipropetrovskin aluehallinnon johtavista työntekijöistä oli ehdottanut häpeällisten kohokuvien poistamista Uudesta sillasta remontin lisäksi dekommunisaation toteuttamiseksi, johon kaupunginjohto ei kuitenkaan suostunut. Ensimmäinen remontti Tsentralnyi-sillan ensimmäinen remontti aloitettiin helmikuussa vuonna 2017, jolloin ilmeni, että palkkien ja saumojen muodonmuutokset osoittautuivat odotettua ongelmallisimmiksi. Dnipron Pääsilta maalattiin samalla värillä kuin Golden Gate -silta San Franciscossa, joten kaupungin pääarkkitehdin Dmytro Volykin väittämänä siltakaiteen ja sähköpylväiden punaisesta väristä tuli sillan ominaispiirre. Dnipron pääsillan peruskorjauskilpailu aiheutti yhden kaupungin pahimmista korruptioskandaaleista. Todennäköisesti sen ansiosta, että kaupunkisihteerin isän yritys voitti monen miljoonan dollarin tarjouskilpailun, Dniproon perustettiin aloitteellinen korruption vastainen kansalaisaktivistien työryhmä, mikä keskittyi sihteerin lisäksi kaupungin budjettikomitean päällikön toimintaan. Helmikuussa vuonna 2018 Ukrinformin tiedotuksen mukaan Dnipropetrovskin alueen syyttäjänvirasto yhdessä kansallisen poliisin taloussuojeluosaston kanssa tutkii Dnipron Uuden sillan korjauksen yhteydessä tehtyjä rikoksia. Uuden sillan pitkittyneiden kunnostustöiden loppu- eli sillan avajaispäivä sovittiin Dnipron pormestarin ja Volodymyr Zelenskyin välillä 12. heinäkuuta 2019, jolloin presidentti vieraili kaupungissa ja tarkasti sillan. Silloin varmistui taikka lyötiin vetoa, että Uusi silta valmistuu ja avataan kahden kuukauden päästä viimeistään 14. syyskuuta mennessä. Vuonna 2021 uutisoitiin siitä, että kaupunginhallitus oli julistanut tarjouskilpailun sillan tukien kunnostustöitä varten. Lähteet Aiheesta muualla Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Tsentralnyi-silta Wikimedia Commonsissa