Holodnõi Jari vabariik

Holodnõi Jari vabariik (ukraina keeles Холодноярська Республіка) oli aastatel 1919–1922 eksisteerinud tunnustamata riik ja vastupanuliikumine, mis eksisteeris Ukraina Rahvavabariigi endisel territooriumil Holodnõi Jari metsas. Vabariigi keskuseks oli Melnõkõ küla ning see koosnes umbes 15 000 endisest Ukraina Rahvavabariigi sõdurist, kes olid jäänud mitme suurema vaenuliku armee vahele. Ajalugu Aastatel 1918–1922 sai Motronõnskõi klooster partisaniliikumise, mida juhtis Tšutšupaki perekond, keskuseks. Oktoobrirevolutsiooni tõttu moodustasid Melnõkõ küla elanikud kloostri rüüstamise eest kaitsmiseks maakaitseüksuse. Üksust juhtis Oleksa Tšutšupak ja see koosnes 22 inimesest. 1919. aastal muudeti salk rügemendiks ja rügemendi ülemaks valiti Vassõl Tšutšupak. Tema vend Petro Tšutšupak sai rügemendi staabiülemaks. Anton Denikini valgekaartlaste okupatsiooni ajal Ukrainas osales rügement nende väljatõrjumises Tšerkassõst. Rügementi täiendati pidevalt ja selle koosseis ulatus 2000 inimeseni. Seejärel moodustati Holodnõi Jari vabariik. Selle territoorium hõlmas enam kui 25 ümbritsevat küla ja sellel oli umbes 15 000 kohalikkust koosnev armee, mille sõdurid nimetasid end kasakateks ja nende ülemad olid otamanid. Novembris 1919 külastas Holodnõi Jari Katerõnoslavi ja Hersoni piirkonna pealik Andri Hulõi-Hulenko. Tol ajal oli Kholodnõi Jari pealik Vassõl Tšutšupak, kes suri lahingus 1920. aasta aprillis. Märtsis 1920 vabastas Ukraina Rahvavabariigi armee stepidiviis Hersoni bolševike käest ja juhtis edukat pealetungi läände. Diviis peatus Holodnõi Jari lõigul, kus see ühines Holodnõi Jari relvajõududega. Pärast Vassõl Tšutšupaki surma asus Holodnõi Jari vabariik juhtima otaman Ivan Derkatš. Ta juhtis Holodnõi Jari piirkonna relvajõude 1920. aasta kevadel ja sügisel toimunud nõukogudevastaste ülestõusude ajal. 24. septembril 1920 toimus Medvedivkas Holodnõi Jari otamanide koosolek, kus osalesid stepidiviisi ülemad ja teiste piirkondade otamanid. Sellel koosolekul valiti stepidiviisi ülem Kostjantõn Pestuško Holodnõi Jari ja selle ümbruse kõigi üksuste peaotamaniks. Oktoobris astus Kostjantõn Pestuško Holodnõi Jari peaatamani kohalt tagasi ja liikus stepidiviisi eesotsas Jekaterinoslavi kubermangu, et võidelda Semjon Budjonnõi ratsaväe vastu. Holodnõi Jari mõju ei piirdunud Tšerkassõ oblastiga. Holodnõi Jari Vabariigi võimu tunnustasid ka teised Dnepri-äärsed kaldakülad. Lõuna pool asus Holodnõi Jarile alluv Musta Metsa vabariik, mis oli Kesk-Ukrainas suuruselt teine vastupanuliikumine. Vabariigi lagunemine 18. märtsil 1921 sõlmisid Vene SFNV ja Ukraina NSV ning Poola Riias rahulepingu, mis lõpetas Nõukogude-Poola sõja. 1921. aasta augustis pakkus Tšekaa partisanidele amnestiat, mille võttis vastu üle 20 Holodnõi Jari atamani, nende hulgas Oleksa Tšutšupak ja Ivan Petrenko. Amnestia saanud atamanid arreteeriti ja hukati 1921. aasta novembris. 29. septembril 1922 meelitas Tšekaa mõned atamanid kogunemisele Zvenõhorodkas, kus nad vahistati. Väidetavalt kutsuti nad kokku üleukrainalise ülestõusu ettevalmistamiseks ja Andri Hulõi-Hulenkoga kohtumiseks. 9. veebruaril 1923 osalesid surmamõistetud Holodnõi Jari võitlejad Kiievi Lukjanivska vanglas toimunud ülestõusus, milles hukkus 38 vangi ja üks punaarmee sõdur. Pärand 21. sajandil kasutati Holodnõi Jari vabariigi lippu Euromaidani meeleavalduste ajal ja Azovi pataljoni poolt Vene-Ukraina sõjas. 2018. aasta jaanuaris anti Ukraina maaväe 93. üksikule mehhaniseeritud brigaadile aunimetus "Holodnõi Jar". 1934. aastal andis Juri Horliss-Horskõi enda kogemustest partisanina välja raamatu "Holodnõi Jar", mille järjena kirjutas Vassõl Škljar 2009. aastal raamatu "Mahajäänu. Must ronk". Viimase põhjal valmis 2019. aastal ka ajaloofilmi "Must ronk". Vaata ka Ukraina Rahvavabariik Nõukogude-Ukraina sõda Ukraina revolutsioon (1917–1921) Rohelised armeed Viited