בית הכנסת הגדול (לוצק)

בית הכנסת הגדול של לוצק הוא בית כנסת אורתודוקסי ברובע היהודי של לוצק, במחוז וולין, אוקראינה, ששימש את הקהילה היהודית בין השנים 1942-1626, בית הכנסת, נבנה בשנת 1626 כמצודה בסגנון הרנסאנס, באיחוד הפולני-ליטאי, והיה מרכז דתי, חינוכי וקהילתי של יהודי לוצק עד לפלישת הנאצים לפולין, במלחמת העולם השנייה. בית הכנסת נהרס חלקית בשנת 1942 ושוחזר בשנות ה-70 כדי לשמש מועדון ספורט. היסטוריה הרישומים הראשונים אודות יהודים בלוצק הם משנת 1388, עת ויטאוטאס הגדול, הדוכס הגדול של ליטא, נתן זכויות מיוחדות ליהודי העיר. עם סיומה של המאה ה-15, הצליחה הקהילה היהודית בלוצק לצבור הון משמעותי והשפעה ניכרת. עיסוקם העיקרי היה במסחר, כמה מבני הקהילה שימשו כגבאֵי מיסים בכירים, היו בעלי מבשלת בירה ואף הקימו גילדות מקצועיות. בית הכנסת הראשון הבנוי לבֵנים הוקם במחצית השנייה של המאה ה-16, וככל הנראה הוא נהרס בשריפה במהלך פשיטת הטטרים בשנת 1617. המלך זיגמונד השלישי, מלך פולין ושוודיה, אישר ב-5 במאי 1626 את ההקמה של בית כנסת ובית ספר חדשים, אך השכנים הדומיניקנים התנגדו בתוקף לבנייה. המלך עמד על תקפות אישורו, אך קבע כי גובה בית הכנסת לא יעלה על זה של הכנסייה הדומיניקנית הסמוכה. אולם התפילה בבית הכנסת הוא בצורת קובייה, המשקף את אדריכלות הרנסאנס האיטלקי-פולני. קירותיו הגיעו לעובי של כ-1.5 מטר. שני האגפים הנוספים שימשו את עזרת הנשים ואת בית המדרש. בהוראת המלך, נבנה מגדל הגנה עם פתחי ירי בפינה הדרומית של אולם התפילה והמגדל שולב בחומות העיר, כך שמעבר לתפקידו הדתי והחינוכי של בית הכנסת, הוא גם שימש להגנה על העיר. העידן המודרני בשנת 1869 ניזוק בית הכנסת בשריפה והוא שוחזר רק בשנת 1886. במאה ה-19 השתנה אורח החיים של הקהילה היהודית בלוצק עקב המאפיינים הכלכליים והחקיקתיים של האימפריה הרוסית. בהתאם למגמות התקופה, הקהילה היהודית התפצלה והוקמו שכונות יהודיות חדשות עם בתי כנסת. בשכונות הישנות נותרו לגור היהודים העניים שחיו בבתי עץ, בצפיפות גבוהה. כתוצאה מכך, בית הכנסת הראשי איבד את תפקידו המרכזי, בחיי הקהילה. בית הכנסת הופגז במהלך מלחמת העולם הראשונה אך לא ניזוק קשות. ברפובליקה הפולנית השנייה, העיר לוצק הפכה לבירת מחוז ווהלין (1921–1939) ובשנת 1936 תרם הממשל המחוזי כספים לשיקומו. מלחמת העולם השנייה הסובייטים סיפחו את העיר לברית המועצות, בשנת 1939 יחד עם כל האזור. לאחר ההתקפה הגרמנית על ברית המועצות, בשנת 1941, ב-22 ביוני 1941, עזבו צעירים יהודים רבים יחד עם הכוחות הסובייטיים הנסוגים. העיר נפלה לידי הגרמנים ב-26 ביוני, וכמה ימים לאחר מכן נרצחו כ-2,000 מיהודי העיר, בפוגרום שאורגן על ידי המיליציה העממית האוקראינית ובית הכנסת יחד עם הרובע היהודי הוצתו. ב-4 ביולי, הוצאו להורג עוד כ-3,000 יהודים במבצר לובארט (Lubart's Castle) הסמוך. גטו לוצק הוקם בדצמבר 1941 ותושביו היהודים סבלו מרעב ומגפות. באביב 1942 ניסתה קבוצת צעירים יהודים להימלט מהגטו ליערות, אך רובם נתפסו ונרצחו על ידי אוקראינים. עם זאת, מעטים הצליחו להצטרף לפרטיזנים הסובייטים בפיקודו של סידור קובפק ונלחמו בגרמנים. בין 19–23 באוגוסט 1942, הגרמנים רצחו כ-17,000 יהודים, רובם תושבי גטו לוצק. הם הובלו לגבעת פולנקה (Polanka Hill), בפאתי העיר, ושם הוצאו להורג. 500 היהודים הנותרים, שהועסקו כבעלי מלאכה במחנה העבודה, הוצאו להורג ב-12 בדצמבר 1942. אדריכלות ההיסטוריה של בית הכנסת נחקרה על ידי מספר חוקרים ומוזיאונים. במוזיאון אנו – מוזיאון העם היהודי מוצג דגם של בית כנסת. המודל חושף פרטים אדריכליים שאבדו במהלך מלחמות העולם. המרכז לאמנות יהודית באוניברסיטה העברית בירושלים יצר דגם תלת-ממדי של חוץ ופנים בית הכנסת. ב-30 במאי 1995 הוקם לוח זיכרון המוקדש ליהודים שאבדו על קיר בית הכנסת. באפריל 2021 דווח כי הרשות העירונית, בעלת הבניין, תעניק את בית הכנסת לשעבר לקהילה היהודית של לוצק, באמצעות עמותה המייצגת את יהודי חב"ד באזור. גלריה קישורים חיצוניים הערות שוליים