Devkesgan qalʼa

Devkesgan qalʼa (uzbekinkielinen nimitys, turkmeeniksi Döwkesengala) on rauniokaupunki Uzbekistaniin kuuluvan Karakalpakstanin ja Turkmenistanin rajalla. Se sijaitsee historiallisella Horezmin alueella Ustjurtin laakion kapean kielekkeen lounaiskärjessä 60 kilometriä Köneürgençista länteen. Antiikin ajan Devkesganin paikalla oli myöhäiskeskiajalla Vazirin (turkmeeniksi Wezirin) kaupunki. Devkesganin ydin on kallionkielekkeellä sijaitseva suorakulmion muotoinen yläkaupunki, jonka pituus on 850 ja leveys 300 metriä. Sen pohjois- ja itäsivuja suojaa tornein varustettu paksu savitiilinen muuri, jonka korkeus on yhä 5–8 metriä. Muuria reunustaa kymmenen metriä leveä ja kolme metriä syvä vallihauta. Lännessä ja etelässä yläkaupunkia suojaa 30 metrin korkuinen jyrkänne, jonka huipulla sijainnut muuri on ilmeisesti pääosin romahtanut. Raunioiden keskellä on säilynyt myöhäiskeskiaikainen moskeija ja kaksi mausoleumia. Yläkaupungin lounaiskulmassa on nelikulmainen linnake ja sen sisällä pieni umpinainen ”palatsi”. Yläkaupungin pohjoispuolella sijaitsee muurin suojaama esikaupunki, ja niiden pohjois- ja itäpuolella toinen esikaupunki. Sen itäpuolella on hautausmaa ja rautasulaton rauniot. Yläkaupungin eteläpuolella jyrkänteen juurella sijaitsee kulmistaan pyöristetyn suorakulmion muotoinen alakaupunki, jonka pituus on 780 ja leveys 480 metriä. Sen lounaispuolella lähellä entistä joenuomaa on säännöllisen muotoinen puutarha-alue. Kaupungin pohjoispuolella Ustjurtin kielekkeen sulkee 2,5 kilometriä pitkä muuri. Devkesgan on perustettu 300–200-luvulla ennen ajanlaskun alkua. Se hylättiin 300-luvun vaihteessa ilmeisesti kuivuuden takia, kun Amudarjan haarat Derýalyk ja Döwdan lakkasivat virtaamasta Sarygamyşjärveen. Timur Lenkin hävitettyä Urgantšin kaupungin ja Derýalykin padon vuonna 1388 joki virtasi jälleen Devkesganin ohi, ja alue asutettiin uudelleen. 1400–1600-luvuilla paikalla sijaitsi Vazirin kaupunki. Vazirin perusti Devkesganin raunoille Horezmin lounaisosan vallannut uzbekkikaani Mustafa 1400-luvun puolivälissä. Vuonna 1511/1512 sen valloitti persialaisilta Ilbars, josta tuli uuden hallitsijasuvun perustaja. Vazir oli sen jälkeen ja myöhemmin useaan otteeseen Horezmin eli Hivan kaanikunnan pääkaupunki ja Urgantšin kilpailija. Vuonna 1558 siellä kävi englantilainen Anthony Jenkinson, jonka mukaan kaupunki oli köyhä ja sen kaupakäynti vähäistä. Sen asukkaat viljelivät maukkaita meloneja ja vesimeloneja, mutta Jenkinson ennusti heidän vesilähteensä pian kuivuvan. Derýalyk kuivui vuosisadan loppuun mennessä, ja kaani Abdulgazi siirsi 1600-luvun puolivälissä Vazirin ja Urgantšin asukkaat lähelle Amudarjaa, jonne perustettiin uudet samannimiset asutukset. Lähteet