בזיליקת יוחנן הקדוש

בזיליקת יוחנן הקדוש (ביוונית: Βασιλική του Αγίου Ιωάννη του Θεολόγου; תרגום: בזיליקת יוחנן הקדוש התאולוג) הייתה בזיליקה באפסוס, טורקיה שנבנתה על ידי יוסטיניאנוס הראשון, קיסר האימפריה הביזנטית, במאה ה-6 באתר בו על פי המסורת, נקבר השליח יוחנן בן זבדי. הבזיליקה עוצבה על פי כנסיית השליחים הקדושים שנהרסה בקונסטנטינופול. זו הייתה הכנסייה השנייה בגודלה באסיה הקטנה אחרי איה סופיה. מיקום וגאוגרפיה הבזיליקה נמצאת על מורדות גבעת איאסלוק (Ayasuluk Hill), ליד מסגד עיסא ביי (İsa Bey Mosque), מתחת למבצר שבחלק הצפון מערבי של העיר סלצ'וק (Selçuk), נפת איזמיר, מחוז הים האגאי, בטורקיה, כ-3.5 ק"מ צפונית מזרחית מהעיר העתיקה, אפסוס. כדי להגן על הבזיליקה מפני פשיטות ערביות במאה ה-7, נבנתה מצודה על ראש הגבעה, והאתר הוקף בחומות הגנה שנבנו מחומרים שנלקחו מחורבות אפסוס. היסטוריה על בזיליקת יוחנן הקדוש הקדומה ידוע מעט מאד, מדבריו של פרוקופיוס, בחיבורו "מבנים": ”בסמוך לעיר אפסוס, במעלה מדרון תלול, שוכן אתר גבעתי וחשוף, נטול אדמה ובלתי ראוי לגידול יבולים, אף לו היה מי שמנסה לעבדם, אלא קשה ומחוספס לחלוטין. באתר זה הקימו המקומיים בתקופות קדומות כנסייה, המוקדשת לשליח יוחנן , השליח שכונה "התאולוג", כיוון שטבעו של אלוהים תואר על ידו באופן הנעלה מיכולתו הבלתי-מסתייעת של אדם. כנסייה זו, שהייתה קטנה ורעועה בשל גילה המופלג, נהרסה עד היסוד על ידי הקיסר יוסטיניאנוס ובמקומה הוקמה כנסייה כה גדולה ויפה, שבלשון קצרה ניתן לומר כי היא דומה מאוד בכל היבטיה, ואף מתחרה, במקדש המוקדש לכל השליחים, בעיר הבירה הקיסרית...” (פרוקופיוס). הבזיליקה נבנתה בין השנים 565-548 בניהולו של הבישוף, היפטיוס מאפסוס (Hypatius of Ephesus) ולאחר השלמתה, היא נחשבה לאחת הכנסיות הקדושות ביותר של זמנה וזכתה לכבוד רב, כפי שציין פרוקופיוס ב"היסטוריה הסודית" שלו: "...מקדשו של השליח יוחנן, שהיה הקדוש ביותר שם וזכה לכבוד רב...". במהלך מאות שנים, האזור של הבזיליקה עבר מספר פלישות. בשנת 1304, הטורקים הסלג'וקים הפכו את הבזיליקה למסגד שנהרס ב-1402, על ידי הפולשים המונגולים. תחת השלטון העות'מאני, ההריסות הוזנחו במשך מאות שנים. במחצית המאה ה-20, החלו ארכאולוגים אוסטרים לשקם חלקים מהבזיליקה ומאמצי השיקום שנמשכו בתמיכת קרנות דתיות, הפכו את האתר לנגיש יותר ומבקרים יכולים לראות את הקבר שנבנה מחדש, את בית הטבילה, את מושבי הכמורה בצורת חצי עגול וקפלה ובה ציורי קיר של קדושים. המבנה הבזיליקה נבנתה מלבנים ומאבני גזית אדומות והעמודים היו משיש, או מצופים בשיש, כדי לשאת את משקל שש הכיפות שמעליהם. בחורבות, נשארו ארבעה עמודים. המבנה הראשון שהוקם מעל קברו של יוחנן הקדוש היה מעין מאוזוליאום, ששימש גם ככנסייה. במאה ה-4, בתקופת שלטונו של תאודוסיוס הראשון, נבנתה מעליו בזיליקה וכעבור כשני דורות, לאחר שהאתר חרב, בנה יוסטיניאנוס הראשון כנסייה גדולה ומפוארת בהרבה, שבה קברו של יוחנן היה מתחת לכיפה המרכזית. המאפיין הבולט ביותר בבזיליקה הוא האפסיס הגדול והמסיבי. התוכנית האדריכלית הייתה דומה לזו של כנסיית השליחים הקדושים, בקונסטנטינופול, בתבנית של צלב יווני. אף שהקמת הכנסייה נעשתה בצו קיסרי, תושבי אפסוס היו אלה שביצעו חלק ניכר מן הבנייה בפועל. בסיסי העמודים, העמודים עצמם וכותרות החלל המרכזי יוצרו והובאו מקונסטנטינופול או ממחצבות פרוקונסוס (Proconnesus) ואילו הכותרות בחלקה המזרחי של הכנסייה, נעשו בידי בעלי מלאכה מקומיים, בסגנון קונסטנטינופוליטני. הקרקע סביב הכנסייה הייתה בלתי ראויה למגורים ולא התאימה לעיבוד חקלאי ולכן הורה יוסטיניאנוס לבנות אמת מים בסמוך לכנסייה, מה שתרם להתפתחות העיר אפסוס. עליה לרגל עולי רגל מאמינים כי לאבק דק מקברו של יוחנן יש כוחות מגיים ומרפאים ויש שנוטלים משם אבק שנאסף בצלוחיות ועליהן דיוקנו. האפיפיור פאולוס השישי ביקר בבזיליקת יוחנן הקדוש והתפלל בה ב-26 ביולי 1967. הגעתו של האפיפיור לחורבות חידשה את הפופולריות שלו בקרב צליינים. גלריה קישורים חיצוניים צילום אווירי בו ניתן להבחין בקווי המתאר של הבזיליקה הערות שוליים