Bajazitas I

Bajazitas I (osm. بايزيد الأول, turk. Beyazıt, pravardė Yıldırım, osm. ییلدیرم „Žaibiškasis“, 1354/1357/1360 m. Edirnėje arba Bursoje – 1403 m. kovo 8/9 d. Akšehire, Turkija) buvo Osmanų imperijos sultonas nuo 1389 iki 1402 m. Biografija Jis buvo Murado I, kuris buvo tiurkų kilmės, ir Gulcicek Hatun arba Gülçiçek Hatun, kuri buvo graikų kilmės, sūnus. Valdymas Sostą užėmė po to, kai 1389 m. birželio 29 d. jo tėvą Muradą I Kosovo mūšio metu nužudė serbų didikas. Po metų, gresiant vengrams iš šiaurės, serbai sutiko tapti jo vasalais ir Bajazitas I į žmonas paėmė Oliverą Despiną, Serbijos karaliaus Lazaro dukterį, taip tapdamas serbų sąjungininku ir sudarydamas sąlygas savo palikuonims reikšti dinastines pretenzijas į Serbijos sostą. Jis pripažino Stefaną Lazarevičių, Lazaro sūnų, naujuoju serbų valdovu ir suteikė jam ženklią autonomiją. 1394 m. Bajazitas persikėlė per Dunojų ir užpuolė Valakiją, kurią tuo metu valdė Mirča Senasis. Nors Osmanai buvo pranašesni kariuomenės dydžiu, tačiau Rovinės mūšyje 1394 m. spalio 10 dieną (1395 m. gegužės 17?), kovodami miškingoje ir pelkėtoje aplinkoje, pralaimėjo valakams ir nesugebėjo užkariauti šio krašto. 10 metų buvo apgulęs Konstantinopolį. 1396 m. rugsėjo 28 dieną ties Nikopoliu sumušė Vengrijos karalių Zigmantą. 1400 m. iš rytų jo valstybę užpuolus Timūrui kovojo su juo, tačiau buvo sumuštas Ankaros mūšyje ir pateko į Timūro nelaisvę, kurioje netrukus ir mirė. Šaltiniai