Mehmed II

Mehmed II Suur (tuntud ka kui Mehmed Vallutaja; ka Mehmet II) osmanitürgi keeles: محمدثانى‎, Meḥmed i sānī; türgi keeles: II. Mehmed (30. märts 1432 Adrianoopol – 3. mai 1481 Hunkārēayiri) oli Osmanite riigi sultan aastatel 1444–1446 ja 1451–1481. Mehmed II oli sultan Murad II ja Hüma Hatuni poeg. Ta tõusis esimest korda troonile noorukina, kuid tegelik valitsemisaeg algas pärast isa troonile naasmist ja hilisemat surma. Mehmed II on eelkõige tuntud 1453. aastal toimunud Konstantinoopoli vallutamise poolest, millega lõppes Bütsantsi riigi ajalugu ja millest kujunes pöördepunkt nii Euroopa kui ka Lähis-Ida ajaloos. Pärast linna vallutamist kujundas ta sellest Osmanite riigi pealinna. Pärast Konstantinoopoli langemist hakkas Mehmed II kasutama ka Rooma keisri tiitlit (Kayser-i Rûm), rõhutades oma võimu järjepidevust Bütsantsi keisritega. Samas ei olnud tema keisriks tunnistamine õigeuskliku maailma poolt ühtne ega ametlik. Tema valitsemisajal laienes Osmanite riik märkimisväärselt nii Balkani poolsaarel kui ka Väike-Aasias. Ta tugevdas riigi halduskorraldust, toetas teadust ja kunsti ning kujundas pealinna oluliseks poliitiliseks ja kultuurikeskuseks. Talle järgnes troonil tema poeg Bayezid II. Viited Välislingid