מצודת בגראס

בגראס (בטורקית: Bakras Kalesi, בערבית: بغرس, בארמנית: Բաղրաս) היא מצודה ימי-ביניימית חרֵבה בחבל האטיי, טורקיה. המצודה נועדה לספק הגנה למבוא המזרחי של שערי סוריה – מעבר הרים בהרי אמנוס בדרך המוליכה מאנטיוכיה לאיסכנדרון ואילך למישור קיליקיה באנטוליה. היסטוריה מצודת בגראס, כ-30 ק"מ מצפון לאנטקיה, חלשה על חלק מעמק אמוק, על הדרך למרגלות הרי אמנוס שהוגבלה במזרחהּ באגם אנטיוכיה וביצותיו ועל מעבר ההרים שהוליך מסוריה לחוף הים התיכון. אזכור של האתר נמצא בגאוגרפיקה של סטראבון: "על גבולות גינדרוס שוכנת פגראה (Pagrae), הנמצאת בתחום אנטיוכיה, והיא מבצר טבעי הממוקם ליד ראש המעבר מעל הר אמנוס, המוביל... לסוריה". ככל הידוע, המצודה נבנתה באמצע המאה ה-10 בידי הקיסר הביזנטי ניקפורוס השני פוקאס על יסודות קודמים, נפלה בידי הסלג'וקים ונכבשה ב-1098 בידי הצלבנים במהלך מסע הצלב הראשון. במשך המאות ה-12 וה-13 שימשה כנקודת מפתח בגבול בין נסיכות אנטיוכיה לממלכת קיליקיה הארמנית. המצודה נבנתה מחדש בסביבות 1153, על יסודות המבנים הביזנטיים, בידי האבירים הטמפלרים שהחזיקו בה לסירוגין עם נסיכות אנטיוכיה עד מסירתה לצלאח א-דין ב-26 בספטמבר 1188. המוסלמים עזבו אותה ב-1191 לנוכח הידיעות על התקדמות צבאו של פרידריך ברברוסה ואחרי שהרסו בה ככל שיכלו. מצודת בגראס נתפסה ב-1191 בידי לבון הראשון מלך קיליקיה הארמנית, והפכה לסלע מחלוקת עם המסדר הטמפלרי, שכן המלך סירב להחזירהּ לידיהם. ב-1216, בעקבות משא ומתן ממושך ובהתערבות האפיפיור אינוקנטיוס השלישי, חזרה לחזקת הטמפלרים ושימשה כמִפקדה הצפונית שלהם במזרח הצלבני. אחרי כיבוש אנטיוכיה בידי ביברס ב-1268 נפלה רוחם של האבירים הטמפלרים והם נסוגו מן המצודה, לא לפני שהעלו חלקים ממנה באש. השתלטות העות'מאנים בתחילת המאה ה-16 על המרחב, וסוריה בכללו, הפחיתה את ערכהּ האסטרטגי של מצודת בגראס, והיא עומדת מאז בשממונה. תיאור מצודת בגראס החרֵבה שוכנת על פסגה סלעית ומוגנת במתלולים, בייחוד בצד מערב ודרום-מערב. המבנה הטופוגרפי של הפסגה הכתיב את היקפה של המצודה, הבנויה בשלושה מפלסים. בולטים באתרהּ שרידים מליבת המבנה של המאה ה-12, אבל רוב המבנים הגלויים באתר משויכים לשלבי הבנייה של המאה ה-13, הארמני והטמפלרי. הגישה למצודה, לפני שנהרסה ברעידות אדמה, נעשתה ממזרח בכֶּבֶשׁ שנמשך לאורך קצה צוק תלול, ועליה הגן מגדל עוז מלבני. באתר אותרו אולם ההתכנסויות , שבו קרועים חלונות גדולים, ובית התפילה המסתיים במזרחו בקיר שטוח. המצודה מכילה אולמות גדולים, חלקם תת-קרקעיים, תמוכים בעמודים עצומים. ממדי האולמות מצביעים על איכסון של חיל מצב גדול. המצודה מוגנת בקו ביצורים נוסף במפלס תחתון, בצדה המזרחי ובצדה הדרומי-מערבי. נותרו שרידים של האקוודוקט שהוליך למצודה מים מהמעיינות בהר שממערב ועבר את הגיא המפריד בגובה של כ-18 מ' מקרקעיתו. למרגלות המצודה נובע מעיין שנודע בימי הביניים כ"מזרקת גאסטין". ביצוריה של בגראס דומים למבנים ארמנים בני זמנהּ. מאפייני הבנייה באבנים לא גדולות ולא אחידות בצורתן, בעלות בליטה מעוגלת וכרסתנית החורגת מפני הקיר, מזכירים את אלה של המצודות הארמניות בקיליקיה, בייחוד את מבצר סיס שבנה המלך לבון הראשון. מכאן הוסק שגם הטמפלרים העסיקו אדריכלים ובנאים מקרב הארמנים. ההיסטוריון הבריטי ארנולד ולטר לורנס ביצע ב-1938 סקר באתר. התוצאות, כולל פירוט מקורות היסטוריים וכן תצלומים ותוכניות, שעודכנו בשטח ב-1951, פורסמו רק ב-1978. המצודה נחקרה באורח מקיף בשנת 1979 בידי ההיסטוריון והארכאולוג האמריקאי רוברט וו. אדוארד (רו'), שהפיק תוכנית אדריכלית של שלושת מפלסיה. לקריאה נוספת קישורים חיצוניים מצודת בגראס – מבחר תצלומים מצודת בגראס - תוכנית אדריכלית שחזור משוער של מצודת בגראס באמצע המאה ה-13, 2015 הערות שוליים