Delfinion (Miletos)

Delfinion (m.kreik. Δελφίνιον, lat. Delphinium) eli Apollon Delfinioksen pyhäkkö oli antiikin aikainen Apollon Delfiniokselle omistettu pyhäkkö Miletoksessa Vähässä-Aasiassa, nykyisessä Turkissa. Se oli kaupungin tärkeimpiä pyhäkköjä, ja kytkeytyi Apollonin kulttiin Didymassa. Historia Delfinionin paikalla oli ollut pyhäkkö todennäköisesti jo ennen sitä, kun persialaiset tuhosivat Miletoksen arkaaisen kauden lopulla vuonna 494 eaa. Kirjallisista lähteistä on päätelty, että kaupungissa oli Delfinion viimeistään 500-luvulla eaa. Ensimmäinen paremmin tunnettu pyhäkkö rakennettiin kaupungin jälleenrakentamisen yhteydessä klassisen kauden alussa vuonna 479 eaa. tai pian sen jälkeen. Raunioina säilyneessä muodossaan Delfinion rakennettiin klassisen ja hellenistisen kauden taitteessa noin vuonna 340–320 eaa. Ajoitus perustuu yhdestä sen pylväiköstä löydettyyn piirtokirjoitukseen, joka voidaan ajoittaa kyseisille vuosille. Vielä tämänkin jälkeen rakennukseen tehtiin muutoksia hellenistisen kauden lopulla. Viimeiset suuremmat lisäykset tehtiin roomalaisella kaudella 100-luvun jaa. puolessavälissä. Pyhäkössä palvottu Apollon oli satamien ja merenkulun suojelija, Delfinios, joka oli tullut Kreetalta meritse delfiinin hahmossa. Kultti oli kreetalaista alkuperää, ja se on saattanut olla Miletoksessa aina kaupungin asuttamisesta saakka. Pyhäkkö liittyi myös Apollonin kulttiin Didymassa. Delfinionilta sai alkunsa Miletoksesta Didymaan johtanut noin 18 kilometriä pitkä Pyhä tie. Sitä pitkin kulki juhlakulkue joka kevät, Taureon-kuussa, Didyman Apollonin temppelille. Tie yhdisti näin kaksi Apollonille omistettua pyhäkköä. Delfinionia käytettiin muun muassa kokoontumiseen ennen kulkueen alkua. Rakennus Delfinion sijaitsi Miletoksen Pohjoisen agoran koillispuolella lähellä Leijonasatamaa. Sen varhaisimmista vaiheista ennen kaupungin tuhoa 494 eaa. on säilynyt vain suorakulmainen alttari sekä useita pyöreitä alttareita. Ne oli mahdollisesti koottu paikalle kaupungin tuhon jälkeen. Myöhempinä aikoina pyhäkkö koostui suorakulmaisesta temenos- eli pyhäkköalueesta. Alun perin vuoden 479 eaa. tienoilla rakennetussa muodossa sen koko oli noin 30 × 45 metriä, ja sitä reunustivat stoat eli pylväshallit pohjois- ja eteläsivulta. Pyhäkön avoin pyhäkköpiha mahdollisti suurten joukkojen kokoontumisen ennen jokakeväistä kulkuetta. Noin vuonna 340–320 eaa. pyhäkköä laajennettiin itään päin, jolloin pyhäkköpiha suurennettiin noin 61,3 × 51,6 metrin kokoiseksi. Samalle se reunustettiin pohjois-, itä- ja eteläsivuilta kaksilaivaisilla stoilla, jotka edustivat doorilaista tyyliä ja joiden syvyys oli noin 10,1 metriä. Länsipuolelta pyhäkköpihaa rajasi muuri, jossa oli kaksi oviaukkoa. Myöhemmällä hellenistisellä kaudella myös länsisivulle rakennettiin yksilaivainen stoa, jonka jälkeen pyhäkkö muodosti täydellisen peristyylipihan. Pihalla oli alttari sekä puoliympyränmuotoisia eksedroja votiivilahjoille. Roomalaisella kaudella 100-luvulla jaa. pyhäkköpihan keskelle rakennettiin monopteros-pyörötemppeli ja länsisivulle propylon-sisäänkäynti, joka edusti korinttilaista tyyliä. Stoat muutettiin yksilaivaisiksi ja myös niiden kapiteelit korinttilaisiksi kapiteeleiksi. Rakennuksen kivistä on löydetty lukuisia piirtokirjoituksia. Niiden perusteella sitä käytettiin myös eräänlaisena kaupunginarkistona. Lähteet