Selimas I

Selimas I (turk. osm. سليم الأول ; turk. I. Selim; 1470 m. spalio 10 d. – 1520 m. rugsėjo 22 d.), dar vadinamas Selimu Rūsčiuoju arba Selimu Ryžtinguoju (turk. Yavuz Sultan Selim) – Osmanų imperijos sultonas. Nepaisant to, kad šaliai vadovavo tik aštuonerius metus (1512–1520 m.), per šį laikotarpį Osmanų imperija išsiplėtė 70% ir siekė 3,4 mln. kvadratinių kilometrų. Selimo I valdymo metu nukariautas visas Egipto Mameliukų sultonatas, įskaitant Levantą, Hidžazą, Tihamą ir patį Egiptą. Selimo įvykdyti musulmonų pasaulio šerdies Artimuosiuose Rytuose užkariavimai ir ypač piligriminių kelių į Meką ir Mediną sergėtojo vaidmuo pelnė Osmanų imperijai iškilios musulmonų valstybės reputaciją. Jo užkariavimai reikšmingai perkėlė imperijos geografinį ir kultūrinį svorio centrą iš Balkanų į Artimuosius Rytus. Bent XVIII a. Selimo valdymo laikai pradėti romantizuoti kaip laikotarpis, kai osmanai lyderiavo likusiam musulmoniškam pasauliui. Dėl to Selimas prisimenamas kaip pirmasis teisėtas Osmanų kalifas, nors pasakojimai apie kalifato valdžios perkėlimą iš Mameliukų Abasidų dinastijos į Osmanų imperiją atsirado vėliau. Valdymas Buvo jauniausias Bajazito II sūnus. Tėvo paskirtas valdė Trapezuntą, vėliau buvo sultono vietininkas Balkanuose. Tapęs sultonu Selimas tėvą ištrėmė ir įsakė išžudyti kitus pretendentus į sostą – savo brolius ir brolėnus. Pradėjęs valdyti sunitas Selimas I Anatolijoje surengė šiitų žudynes, per kurias nužudyta apie 45 000 žmonių – žudynės masiškiausios iki XIX a. Sustiprino ir modernizavo Osmanų imperijos kariuomenę. Venecija ėmė mokėti Osmanų imperijai duoklę už Kiprą. Šaltiniai