Rosersbergin linna

Rosersbergin linna (ruots. Rosersbergs slott) sijaitsee Rosersbergin taajaman ulkopuolella Sigtunan kunnassa Ruotsissa. Gabriel Bengtsson Oxenstierna rakennutti renessanssityylisen rakennuksen vuosina 1634–1638. Hänen poikansa Bengt Gabrielsson Oxenstierna ja arkkitehti Nicodemus Tessin nuorempi muuttivat rakennuksen arkkitehtuurin 1600-luvun lopulla ranskalais-italialaiseksi barokki-klassismiksi. 1600-luku Rosersbergin linnan ensimmäinen omistaja oli Gabriel Bengtsson Oxenstierna (1586–1656). Hän toimi valtion rahastonhoitajana kuningatar Kristiinan holhoojahallituskaudella tämän valtaistuimelle nousuun vuonna 1644 asti. Tässä tehtävässä hän peri osan omaisuudesta äidiltään Sigrid Gustafsdotterilta. Jotta tilalla olisi riittävästi tilaa kaikkien linnan toiminnan edellyttämien työntekijöiden elättämiseen, hankittiin myös useita viereisiä maatiloja. Linnan rakentaminen aloitettiin vuonna 1634, ja se nimettiin rakentajan äidin perheen – Tre Rosorin – mukaan. Linnan arkkitehtiä ei täysin tunneta, mutta Simon de la Vallée'ta on ehdotettu, koska kolmikerroksinen rakennus ja sitä ympäröivä linnoitus muistuttavat tämän arkkitehdin muita rakennuksia. Oxenstiernan suku palkkasi hänet myös muihin linnanrakennustöihin. Gabriel Bengtsson Oxenstiernan vanhin poika, myös nimeltään Gabriel peri linnan, mutta heikon taloudellisen tilanteen vuoksi se kiinnitettiin Stenbockin suvulle. Hänen veljensä Bengt Gabrielsson Oxenstierna (1623–1702), josta pitkän diplomaattiuran jälkeen tuli kansleri Kaarle XI:n kuninkaallisessa kansliassa, kiinnostui kuitenkin kiinnitetystä Rosersbergin linnasta, jonka hän lunasti vuonna 1682. Bengt Gabrielsson Oxenstierna oli naimisissa Magdalena Stenbockin (1649–1727) kanssa, joten arkkitehti Nicodemus Tessin oli hänen lankonsa, koska he olivat molemmat naimisissa Stenbock-sukuun kuulevan naisen kanssa, jotka olivat keskenään sisaria. Nicodemus Tessin nuorempi oli kyvykäs arkkitehti ja hän pystyi auttamaan Oxenstiernaa linnan muuttamisessa pohjoiseurooppalaisesta renessanssirakennuksesta upeaksi barokkikompleksiksi noin 1680–1690 -luvuilla. Nykyään tämä barokkityyli on nähtävissä, erityisesti linnan sijainnissa puistoalueella, jossa on pyritty saavuttamaan pitkittäisperspektiivi. Sisätiloissa tätä aikakautta edustaa näkyvästi linnan kappeli. 1700-1800 -luku Vuonna 1762 säädyt päättivät lahjoittaa linnan tuolloin 14-vuotiaalle prinssi Kaarlelle (1748–1818), joka myöhemmin tunnettiin nimellä Kaarle XIII. Siitä lähtien se on toiminut kuninkaallisena linnana. Ensimmäisenä sitä asutti Kustaa III:n nuorempi veli, herttua Kaarle, joka modernisoi linnan tyylin kustavilaiseksi arkkitehti Jean Eric Rehnin johdolla. 1770-luvulla linnaa myös laajennettiin. Rosersbergin linnaan tehtiin useita peruskorjauksia 1770-luvulta 1820-luvulle. Kustaa IV Adolfin valtakauden päätyttyä hän vetäytyi kesäkuussa 1809 Rosersbergiin. Tähän mennessä varhaiskustavilaistyylinen sisustus, jossa oli jäljellä rokokoo-elementtejä, oli käynyt toivottomasti vanhentuneeksi. Arkkitehti Gustaf af Sillén suunnitteli tiloihin remontin. Kaarle XIII:n hallituskaudella vuosina 1809–1818, linnaan tehtiin lisää muutoksia. Näihin kuuluvat kuningatar Hedvig Elisabeth Charlottan edustusmakuuhuone, joka oli koristeltu Fredrik Westinin maalaamilla ovenpieleillä ja Adam Weisweilerin suunnittelemilla puolijalokivillä koristellut kaapit, massiiviset mahonkiovet ja mielenkiintoinen symboliikka paneloinnissa. Viimeiset Rosersbergin linnaa asuttaneet kuninkaalliset olivat ensimmäiset Bernadotten suvun edustajat, kuningas Kaarle XIV Juhana sekä hänen puolisonsa, kuningatar Desideria, jotka viettivät siellä kesiään. Rosendalin linnan tavoin myös Rosersbergin sisustus vuosilta 1795–1825 sekä ulkonäkö on säilynyt lähes koskemattomana nykypäiviin asti. Barokkipuutarhasta ei ole enää paljoakaan jäljellä, vaan nykyinen puisto edustaa 1700-luvulla suosittua englantilaista tyyliä. Lähteet Aiheesta muualla Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Rosersbergin linna Wikimedia Commonsissa