Kim Gu

Kim Gu (hangul: 김구, hanja: 金九, romanisering: Kim Gu, revidert romanisering: Gim Gu, født 29. august 1876 i Haeju i Sør-Hwanghae, død 26. juni 1949 i Seoul) var en sørkoreansk politiker, uavhengighetsforkjemper og pedagog. Mellom 1919 og 1920 var han Koreas eksilregjerings politisjef, mellom 1921 og 1922 dennes innenriksminister, fungerende statsminister i 1923 og arbeidsminister i 1924. Mellom 1927 og 1948 var han den siste president for den koreanske eksilregjeringen i Shanghai. Ved etableringen av Sør-Koreas nasjonalforsamling etter frigjøringen i 1948 ble Kim nominert til vervene som president og visepresident, men tapte mot henholdsvis Syngman Rhee og Lee Si-yeong. Han visste ikke om nominasjonene før etter avstemningene, og anså det som trekk for å sverte ham. Kim ville ikke delta i valget, ettersom han var en sterk motstander av etableringen av egne regjeringer i Nord- og Sør-Korea, og arbeidet for et forent Korea. I 1949 ble Kim skutt og drept på sitt eget kontor av løytnant Ahn Doo-hee. Ahn hevdet at Kim hadde vært en sovjetisk medløper. Ahn dømt til livstid i fengsel for drapet, men president Syngman Rhee forkortet straffen til 15 år, og under Koreakrigen kom han på frifot. Det vites ikke sikkert om Ahn stod i ledtog med andre, for eksempel Kim Chang-ryong, som Ahn i ettertid hevdet hadde beordret drapet. Nedgraderte dokumenter har også påvist forbindelser mellom Ahn og nasjonalistiske grupper og amerikansk militær etterretningstjeneste. Ahn ble selv drept av en av Kim Gus tilhengere i 1996. Referanser Eksterne lenker (en) Kim Gu – originaltekster fra den engelskspråklige Wikikilden «Kim Koo Museum & Library» (på engelsk). «The Association of Commemorative Services for Patriot Kim Koo» (på koreansk).