Kaštieľ svätej Žofie

Zámok (kaštieľ) svätej Žofie (lat. Castellum Sanctae Sophiae) je goticko‑renesančný zámok v Ružomberku s počiatkami v 14. storočí a národná kultúrna pamiatka. V historických prameňoch sa dôsledne uvádza ako castellum, čo označuje menší zámok alebo opevnené šľachtické sídlo, nie kaštieľ. Objekt predstavoval významné správne a reprezentačné centrum likavského panstva. Nachádza sa na severovýchodnom okraji historického jadra mesta, na vyvýšenine pri sútoku Váhu a Revúcej, kde tvoril výraznú krajinnú dominantu. V staršej literatúre sa objekt často uvádzal ako „kaštieľ“, čo súviselo so zjednodušeným terminologickým delením používaným v 19. a najmä v 20. storočí. V období socializmu sa v pamiatkarskej dokumentácii uplatňoval jednotný preklad maďarského slova kastély ako „kaštieľ“ pre rôzne typy šľachtických sídiel, vrátane tých, ktoré mali charakter zámku alebo opevneného sídla. Takéto pomenovanie však nezodpovedá pôvodnej funkcii objektu ani jeho dobovému označeniu v historických prameňoch, kde sa dôsledne uvádza ako castellum. Historický význam Staršie pramene uvádzajú, že sa tu pôvodne nachádzal kláštor rádu Dominikánok, čo časovo korešponduje s prvou dominikánskou misiou k Slovanom na severné Uhry za vlády Ondreja II., ktorá pokračovala z Košíc na stredné Slovensko okolo roku 1230. Formovanie kráľovského domu započalo udelením výsad mestu Ružomberok Karola Roberta z Anjou 1340 a 1376 Ľudovítom I. Veľkým, ktorý rozšíril mestu výsady na slobodné kráľovské mesto a rozšíril jeho chotár o ulice mesta. Ľudovít sa stal Poľským kráľom a Ružomberok bol strategický bod na hlavnom ťahu medzi Krakowom a Budapešťou v rámci Poľsko-uhorskej personálnej únie. Sprievodným javom udelenia výsad bolo aj zriadenie kráľovského domu/kúrie, kde sa vykonávala administratíva spojená s kráľovstvom. Výber daní, podpisovanie listín, prebývanie kráľa. Prvým výrazným dôkazom kráľovského objektu je pobyt kráľa Žigmunda Luxemburského z roku 1397, kedy podpísal v Ružomberku rozšírenie výsad pre Nemeckú Ľupču. A taktiež dlhší prerušovaný pobyt Žigmunda Luxemburského v lete 1399 v Ružomberku. Ružomberok sa spomína aj v roku 1474, kde kráľ Matej Korvín udeľuje privilégiá pre valachov, čo je stotožnené práve s objektom kráľovskej správy. V roku 1534 sa datuje prvá dôležitejšia obnova gotického objektu na renesančnú rezidenciu Ľudovítom Pekrym so Žofiou Mazovskou, čím sa začala premena na reprezentatívny zámok, ktorá pokračovala za Jána Krušiča a Illesházyiovcov. Strategicky výhodne umiestnený zámok nad sútokom dvoch riek a na križovatke diaľkových ciest (dnes európskeho významu E77 a E50) v sebe spájal obrannú, správnu, ale aj reprezentačnú funkciu. O význame kaštieľa v 17. storočí sa zmieňujú aj protokoly mesta Ružomberok o ubytovaných hosťoch likavských pánov. V kaštieli sa konali stoličné zhromaždenia, voľby (reštaurácie) ružomberských richtárov a mestského magistrátu, zasadal tu zemepanský súd a bola tu aj väznica. Po zbúraní hradu sa stal sídlom likavského panstva, po spojení likavského panstva v roku 1762 tu sídlila expozitúra spojeného panstva. Od roku 1876 do roku 1930 tu pôsobila sedria, okresný súd, štátne zastupiteľstvo a väznica, po roku 1848 zemepanský súd, daňový úrad, v rokoch 1871 – 1896 kasárne trenčianskeho honvédskeho pluku, medzi rokmi 1871 – 1880 židovská modlitebňa. Kaštiel navštívilo alebo tu prebývalo mnoho osobností európskej aristokracie. Z kráľov to boli, Žigmund Luxemburský, Matej Korvín, Ľudovít II. Jagelovský, František Jozef I., sedmohradské kniežatá, Gabriel Bethlen a Žigmund Báthory. Opevnený zámok tvoril komplex jednoposchodových a dvojposchodových vzájomne prepojených budov z rôznych časových úsekov od 14. do 19. storočia upravovaných v 20. storočí, zoskupených okolo nádvoria nepravidelného pôdorysu. V jeho priestore je doložené najstaršie osídlenie mesta. Sídlo administratívnej správy regiónu, ktoré patrilo k najvýznamnejším feudálnym stavbám Liptova. Najpríznačnejší architektonický výraz hlavného objektu dosiahol v 17. storočí. V 18. storočí bol niekoľko krát detailne zmapovaný. Pôvod názvu kaštieľa svätej Žofie nie je jednoznačne doložený, a je predmetom bádania. Ide o jedinú známu svetskú stavbu na území Slovenska, ktorá nesie meno svätice. Archeologický výskum realizovaný v roku 2002 odkryl na nádvorí kaštieľa zvyšky sakrálnej stavby z 12. storočia a priľahlého cintorína. Predpokladá sa, že názov mohol byť prevzatý z pôvodného kostola, ktorý sa na tomto mieste nachádzal. Niektoré historické interpretácie uvádzajú, že pomenovanie mohol zaviesť Žigmund Luxemburský, prípadne vzniklo až v 16. storočí. Prvá známa písomná zmienka o názve pochádza zo zápisu Spišskej kapituly z roku 1611, kde sa uvádza názov "castelli St. Sofiaem". Ďalší doklad názvu sa nachádza v zakladacej listine obce Oravské Veselé z roku 1629, ktorú v kaštieli svätej Žofie podpísala grófka Helena Illešháziová. Podľa historických prameňov bola na hrade Likava v roku 1534 umiestnená tabuľa s erbom a menami Ľudovíta Pekryho a jeho manželky Žofie Mazovskej z rodu Piastovcov. Zriadenie kaplnky svätej Žofie v kaštieli býva spájané práve s osobou poľskej princeznej, ktorá bola v línii vlastníkov panstva jedinou Žofiou. Vlastníci kaštieľa (v rámci Likavského panstva) Kráľovská koruna (1300 – 1526) Kráľovská koruna – Ľudovít I. (1342 – 1382), Žigmund Luxemburský (1387 – 1437), Albrecht Habsburský (1437 – 1439), Vladislav I. / Władysław III. (1440 – 1444), Ladislav Pohrobok (1444 – 1457), Matej Korvín (1458 – 1490), Vladislav II. Jagelovský (1490 – 1516), Ľudovít II. (1516 – 1526) prvé zmienky o pevnosti/rezidencii, pobyty kráľa Žigmunda v Ružomberku sú spájané s kaštieľom, výsady pre Nemeckú Ľupču 1397 podpísal v Ružomberku podpis Mateja Korvína výsad pre goralov 1474 v Ružomberku Vladislav II. Jagelovský navštívil kaštieľ v roku 1505 Správcovia v mene kráľa (po Moháči) Ľudovít Pekry + kráľovská správa (cca 1520 – 1569) Ján Krušič (cca 1569 – 1580) Predpokladaný vznik názvu patronícia sv. Žofie, rozsiahlejšie úpravy predošlých objektov. Ilešháziovci (Illésházy) – vlastníci Likavy Ilešháziovci – vlastníctvo Likavského panstva (1580 – 1693) Podpis Heleny Ilešháziovej 1629 zakladacia listina obce Oravské Veselé Kráľovská koruna / Komora (po vymretí Ilešháziovcov) Kráľovská koruna – Leopold I. (1693 – 1705), Jozef I. (1705 – 1711), Karol VI. (1711 – 1740) Po vyhorení hradu Likava (1707) sa kaštieľ stal správnou jednotkou, z čoho existuje množstvo mapových záznamov dokladujúcich vývoj objektu v 18. storočí. Komorské hospodárstvo – prenajímatelia a správcovia Komorské hospodárstvo – za vlády Márie Terézie (1740 – 1780), Jozefa II. (1780 – 1790), Leopolda II. (1790 – 1792), Františka I. (1792 – 1835), Ferdinanda V. (1835 – 1848) Komora v 19. storočí až do monarchie Komorské hospodárstvo – za vlády Františka Jozefa I. (1848 – 1916) a Karola I. (1916 – 1918) Kaštieľ František Jozef I. osobne navštívil pri vizitácii mesta v roku 1852. V kaštieli bol väznený Andrej Hlinka a Vavro Šrobár. 20. storočie Československý štát (po 1918 – 1939) Slovenský štát / ČSR (1939 – 1948) Poľnohospodárske učilište (1948 – 1968) Sovietska armáda (1968 – 1990) Mesto Ružomberok (1990 – 2000) 21. storočie Súkromní vlastníci a schránkové firmy (2000 – 2013) Obchodný dom Hypernova J&T / dcérske spoločnosti (2013 – 2022) Súčasnosť Kaštieľ bol koncom 20. storočia v dezolátnom stave, o postavenie hypermarketu prejavil záujem reťazec Ahold Retail Slovakia. Po dohode s mestom Ružomberok bola stavba rovnajúca sa prakticky zániku kaštieľa povolená. Torzo kaštieľa bolo súčasťou hypermarketu Hypernova. Pri asanácii kaštieľa, bolo sčasti odstránené aj prírodné návršie, na ktorom kaštieľ stál. Vzhľadom na dlhú históriu miesta došlo k likvidácii významných prírodných, historických a kultúrnych hodnôt. Pri výstavbe hypermarketu v roku 2002 bola zbúraná asi 1/3 historickej časti na západnom krídle kaštieľa. 2/3 objektu boli sanované a sčasti konzervované. V historickej časti malo byť kultúrne centrum alebo múzeum. K dokončeniu sa však investor nikdy nedostal a celý objekt schátral znovu. V roku 2013 spoločnosť Ahold oznámila predaj svojho portfólia a hypermarkety vrátane ružomberského prešli pod firmy blízke J&T. Aj napriek zmene vlastníka hypermarket s potravinami nakoniec zatvorili koncom roku 2015. V roku 2016 – 2018 bol priestor prenajatý predajni Hobbi. V roku 2022 vlastník začal opäť spracovávať koncept obnovy obchodného domu na retail centrum a v historickom objekte oznámil zámer vybudovať 19 bytových jednotiek. Snahy o záchranu Od roku 2012 bol objekt kaštieľa niekoľkokrát ponúkaný mestu Ružomberok na predaj. Nestalo sa. V roku 2015 prišlo s myšlienkou rekonštrukcie existujúcej historickej časti občianske združenie ružomberská Žofia v zmysle zriadenia múzea papierenského a textilného priemyslu. Kaštieľ sa následne stal témou politických kampaní kandidátov na primátora v roku 2018 aj 2022. K serióznemu záujmu na kúpu objektu zo strany mesta však nakoniec nedošlo. V roku 2023 sa skupina občanov v súvislostí s chystanými projektami ozvala a napísali list prezidentke Slovenskej republiky, kde na problém upozornili, s cieľom kaštieľ komplexne obnoviť. Referencie Ďalšia literatúra RUŽOMBEROK. In: Súpis pamiatok na Slovensku. 1. vyd. Zväzok III. R – Ž. Bratislava : Obzor, 1969. 568 s. S. 68. Okres Ružomberok, Národné kultúrne pamiatky na Slovensku 1. vyd. 2008 str. 84-87 Topographia Magni Regni Hungarie (1750), str. 113-117, IV Comitatus Liptoviensis, Joann Baptiste Pikker, Michael Bombardini Pevnôstka svätej Žofie v Ružomberku, Július Kurti 600 rokov z minulosti bývalého výsadného mesta Ružomberka 1318-1918, (1934) Ivan Houdek Zámok Lykava a jeho páni, Štefan Nikolaj Hýroš, 1876 Lexikón stredovekých miest na Slovensku, Ružomberok str. 395- 402, Richard Marsina