Zvonica v Podolínci

Zvonica v Podolínci je neskororenesančná zvonica z roku 1659, ktorá je situovaná pri Kostole Nanebovzatia Panny Márie v Podolínci. Objekt je súčasťou unikátneho historického súboru spišských renesančných zvoníc. História a stavebný vývoj Výstavba sa datuje do roku 1659. Predpokladá sa, že súčasná stavba vznikla prestavbou staršej, pravdepodobne stredovekej zvonice, ktorá mohla byť poškodená otrasmi spôsobenými zvonením. Výstavbu zvonice realizovalo mesto, pričom podľa archívnych prameňov boli náklady na prestavbu vyčíslené na 94 florénov. Staviteľ zvonice nie je známy. Stavba sa nachádza v blízkosti Kostola Nanebovzatia Panny Márie. Krátko po dokončení výstavby bola postavená na západnej strane podpivničená prístavba s valeno-lunetovou klenbou, ktorá chránila hlavný vstup. Kompaktnosť zvonice narušila dvojpodlažná prístavba s trámovým stropom z 19. storočia na južnej strane. Zmienka z roku 1905 spomína zabielenie sgrafitovej výzdoby. V roku 1963 bola zvonica vyhlásená za národnú kultúrnu pamiatku. V roku 2006 vydala Slovenská pošta poštovú známku z emisie Krásy našej vlasti – renesančné zvonice v nominálnej hodnote 29 Sk. Autormi známky boli Igor Benca a Lucia Bandíková. Objekt bol v priebehu niekoľkých storočí niekoľkokrát rekonštruovaný. Naposledy v roku 2011, keď bola obnovená sgrafitová výzdoba (kvádrovanie) na nárožiach po celej výške zvonice. V tom istom roku došlo k výmene krytiny (drevený šindeľ). V súčasnosti slúži ako farská knižnica. Opis Zvonica je nízka štvorpodlažná stavba na štvorcovom pôdoryse. Objekt má tri samostatné vstupy – severný vstup je situovaný do polozapusteného suterénu, ktorý slúžil ako mestský sklad; na východnej strane vedie prístup točitým schodiskom k zvonovej stolici; na západnej strane je hlavný vstup. Hlavný vstup bol riešený širokým kamenným portálom, nad ktorým sa nachádzal svetlík s mrežou, predstavujúci jediný zdroj prirodzeného osvetlenia vyvýšeného prízemia. V hrúbke severného muriva bolo situované úzke schodisko ústiace do miestnosti určenej pre strážnika. Výhľad z tejto miestnosti zabezpečovalo zamrežované okno umiestnené na západnej strane nad hlavným vstupom. Miestnosť bola vybavená aj prevétom, čo dokladá prítomnosť odpadovej šachty situovanej vo výklenku muriva južne od okna. Šachta pravdepodobne ústila do malej žumpy, takže prítomnosť strážnika bola z exteriéru utajená. Tri podlažia sú zaklenuté valenými klenbami s dvojicou širokých luniet a odkladacími výklenkami po stranách. Tretie a štvrté podlažie je prepojené dreveným točitým schodiskom. Na štvrtom podlaží sa nachádza zvonová stolica. Svojím dispozičným a vnútorným riešením sa odlišuje od ostatných spišských renesančných zvoníc. Zvonica má s ohľadom na svoju hmotu malé trifórium na západnej strane, bifória na južnej a severnej strane a len jedno okno na východnej strane. Okno je vsadené do zúženej časti steny, pretože týmto otvorom sa vyťahovali zvony do zvonice. Zaujímavosťou sú polkruhové okná umiestnené nad trifóriom, bifóriami a oknom na východnej strane. Zvonica má výraznú dvojitú atiku so slepou arkatúrou, vykrojenými štítmi a hranolmi. Na atike sa opakujú tradičné štíhle stĺpiky ukončené trojuholníkmi a spájané štylizovanými volútami. Pod ňou je slepá arkatúra, v ktorej sa našli fragmenty sgrafitovej výzdoby. Exteriéru zvonice aktuálne chýba celistvá sgrafitová výzdoba, ktorej historická existencia zostáva predmetom odborných diskusií. V minulosti sa na nárožiach nachádzalo tmavosivé kvádrovanie. Zmienka z roku 1905 uvádza, že sgrafitová výzdoba bola zabielená vápnom. Zvonová stolica je nová, oceľová so štyrmi zvonmi a elektrickým pohonom. Najväčší zvon bol odliaty v roku 1883 zvonolejárom Františkom Walserom v Budapešti. Vyznačuje sa bohatou výzdobou tvorenou početnými ornamentálnymi pásmi s plastickými linkami a rastlinno-geometrickými motívmi v hornej i dolnej časti plášťa, ako aj reliéfmi Panny Márie a ukrižovaného Krista na drieku zvona. Tieto reliéfy sú doplnené kartušou s písmenami S L (iniciály Stanislava Lubomirského, spolufundátora zvonu), ale najmä rozsiahlym latinským nápisom. Súčasťou zvonového súboru je aj gotický zvon z roku 1392, pôvodne umiestnený vo veži neďalekého Kostola Nanebovzatia Panny Márie v Podolínci, ktorý pravdepodobne odlial pravdepodobne Majster Konrád v Spišskej Novej Vsi. V hornej časti sa nachádza latinský nápis: O REX GLORIE VENI CUM PACE (Kráľ slávy príď v mieri). Ďalším je menší gotický zvon s pôvodnou šesťramennou žliabkovanou korunou, ktorý namiesto nápisu nesie vyobrazenie troch Ondrejských krížov. Umieračik odlial Ján Gedeon v Prešove v roku 1930. Ide o náhradu za zničený umieráčik z roku 1649. V strednej časti zvona je reliéf Krista na kríži, pod krížom je datovanie 1930. V minulosti tu boli ešte ďalšie zvony, ktoré boli rekvirované počas prvej svetovej vojny. Referencie Ďalšia literatúra KRIŽANOVÁ, Eva. Datovanie zvoníc na Spiši. Pamiatky a múzeá (Bratislava: Slovenské národne múzeum, Pamiatkový ústav), 1995, čís. 4, s. 46 – 49. ISSN 1335-4353. Iné projekty Commons ponúka multimediálne súbory na tému Zvonica v Podolínci Externé odkazy Zvonica v Podolínci