Fortifikačný systém mesta Komárno

Fortifikačný systém mesta Komárno je systém bášt a opevnení na území mesta Komárno a protiľahlých brehoch riek Dunaj a Váh, ktorý spolu s centrálnou pevnosťou tvorí Komárňanský pevnostný systém. V 20. storočí pretrvávali snahy o obnovenie objektov v minulosti tvoriacich pevnostný systém. Z pôvodného systému opevnení sú zachované všetky hlavné objekty okrem časti na ľavom brehu Váhu nazývaný Vážske predmostie. Fortifikačný systém mesta Komárno je národnou kultúrnou pamiatkou od 13. mája 1970 a zahŕňa 45 objektov. V ÚZPF je pod číslom 301. Komárňanský pevnostný systém je zapisaný do predbežného zoznamu svetového dedičstva UNESCO pod názvom Systém opevnenia na sútoku riek Dunaja a Váhu v Komárne – Komárom. Súčasti fortifikačného systému Fortifikačný systém mesta Komárno bol komplex polygonálneho typu a zahrňoval nasledovné prvky: Protiturecká pevnosť v strede pevnostného systému – v kline ústia Váhu do Dunaja Palatínska línia tvoriaca ochranu na západnej strane mesta, tvorili ho bastiony I. - V. Vážska línia opevňujúca mesto zo severu na pravom nábreží Váhu, tvorili ho pevnostné objekty VI. - XI. kde VI. a VII. sú bastiony Vážske predmostie na slovenskej strane, ľavé nábrežie Váhu a Dunaja Dunajské predmostie na maďarskej strane, na pravom nábreží Dunaja, súčasťou je Pevnosť Csillag Pevnosť Monoštor (Sandberg) na pravom – maďarskom brehu Dunaja, oproti západnému cípu Alžbetinho ostrova, brániaca Komárom od západu Pevnosť Igmánd na maďarskej strane Dunaja brániaca Komárom z juhu História Komárňanský pevnostný systém je najväčším fortifikačným systémom na území Slovenska a tiež bývalého Rakúska-Uhorska. Jeho stavba začala v roku 1546 s postavením prvej (tzv. Starej) pevnosti na mieste zaniknutého hradu, dostavaná bola v roku 1557. Túto pevnosť značne poničila povodeň v roku 1570, od roku 1572 (do roku 1592) bola obnovovaná (staviteľom Urbanom Süessom). V rokoch 1663 – 1673 bola dobudovaná tzv. Nová pevnosť. Podľa plánov inžiniera baróna Františka Wymesa. V tomto období zároveň vznikla pevnosť v Leopoldove. Obe komárňanské pevnosti poškodili aj zemetrasenia v rokoch 1763 a 1783. Po druhom zemetrasení, ktoré obe pevnosti značne poškodilo, bola v roku 1784 komárňanská pevnosť predaná v dražbe. Fortifikačný systém mesta Komárno okolo celého mesta bol prebudovaný a dostavaný v roku 1808 – 1815, kedy bola zmodernizovaná aj Nová pevnosť. V rokoch 1839 – 1847 bola ešte vybudovaná z kameňa a tehál tzv. Palatínska línia s piatimi bastiónmi (I. - V.). Tým sa dosiahol vrchol v budovaní komárňanského pevnostného systému v kline sútoku riek Váh a Dunaj. V 60-tych rokoch boli postupne dokončené predmostia na Váhu a Dunaji (hlavnou časťou je Pevnosť Csillag), Vážska línia (pozostávajúca zo šiestich objektov VI. - XI., z ktorých len prvé dva možno nazvať bastionmi) a Pevnosť Monoštor (Monoštorská). V rokoch 1871 – 1877 bola ako posledný objekt pevnostného reťazca postavená Pevnosť Igmánd, už podľa najmodernejších projektov fortového opevňovania. Galéria Referencie Literatúra GRÁFEL, Ľudovít: Pevnostný systém Komárna. Bratislava : Krajský ústav štátnej pamiatkovej starostlivosti a ochrany prírody, 1988. GRÁFEL, Ľudovít: Nec arte - nec marte. NEC ARTE s.r.o., 1999. Iné projekty Commons ponúka multimediálne súbory na tému Fortifikačný systém mesta Komárno Externé odkazy [1] Informačný portál Nec Arte Nec Marte o pevnostnom systéme mesta Komárno na www.komarno.sk [2] Archivované 2007-09-27 na Wayback Machine Slovenské hrady - Komárno - pevnosť [3] Koncepčná revitalizácia Ústrednej pevnosti v Komárne [4] Ľudovít Gráfel - NEC ARTE NEC MARTE