Zvonica v Spišskej Sobote

Zvonica v Spišskej Sobote je neskororenesančná zvonica z roku 1598, ktorá je situovaná pri Kostole svätého Juraja v Spišskej Sobote, mestskej časti Popradu, na Sobotskom námestí. Objekt je súčasťou unikátneho historického súboru spišských renesančných zvoníc. História a stavebný vývoj Zvonica bola vybudovaná v roku 1598 na mieste staršej drevenej zvonice z iniciatívy mestských predstaviteľov na čele s richtárom Gregorom Thanom. Autorom stavebných prác bol taliansky staviteľ Ulrich Materer z Kežmarku. Jeho odmena pozostávala nielen z finančnej čiastky 140 zlatých, ale aj z 40 okov zrna, pár sudov piva, masla, mäsa, syra a iných vecí v celkovej hodnote 200 zlatých a 20 denárov. Na kamenárskych prácach, konkrétne na zhotovení profilovaných kamenných okien, sa podieľal kamenár Henrich Arloth, ktorý za svoju prácu obdržal 45 zlatých. Tesárske práce realizovali Matej Miellern, Valentín Rueckings a Pavol Miellern s odmenou 52 zlatých. Celkové náklady na výstavbu dosiahli sumu 805 florénov. Zvonica bola pôvodne nižšia a mala renesančný charakter so štítovou atikou. K výraznej stavebnej úprave došlo v roku 1697, keď bola zvonica zvýšená o hornú časť, čím nadobudla svoju súčasnú podobu. Autorom tejto prestavby bol Pavol Roxer, ktorý ju dokončil 12. júla 1697 počas pôsobenia richtára Andreasa Wincklera, čo dokladá nápisová tabuľa umiestnená nad južným vstupom do zvonice. Ďalšie zásadné zmeny prinieslo 18. storočie, predovšetkým obdobie po veľkom požiari mesta v roku 1775. V rámci obnovy realizovanej do roku 1781 bola odstránená pôvodná renesančná štítová atika, pravdepodobne analogická s atikami na na zvoniciach v Kežmarku, Vrbove, Strážkach a Spišskej Belej, ktoré boli prestavané tým istým staviteľom. Atiku nahradili neskorobarokovou so štukovou rokokovou výzdobou. Následne bola fasáda obohatená o bohatú klasicistickú štukovú výzdobu, ktorá spolu s oblúčikovým vlysom na kamenných konzolách výrazne obohatila exteriér stavby a dodala jej plastickosť a dekoratívnosť. V priebehu nasledujúcich storočí bola zvonica opakovane predmetom údržby a opráv, pričom významnejšia rekonštrukcia prebehla v roku 1956. Do začiatku 50. rokov 20. storočia sa na severnej strane objektu nachádzala prízemná prístavba, slúžiaca pôvodne na umiestnenie mestských mier a váh. V roku 1963 bola zvonica vyhlásená za národnú kultúrnu pamiatku. Opis Zvonica je trojpodlažná stavba na štvorcovom pôdoryse, ktorá tesne susedí s obranným múrom Kostola svätého Juraja. Objekt má dva vstupy s kamennými portálmi a rovnými prekladmi. Južný vstup vedie na prízemie, zatiaľ čo severný zabezpečuje prístup do vežičky s točitým schodiskom, ktoré prepája vyššie podlažia. Pôvodný vstup na prízemie sa nachádzal na severnej strane. V 19. storočí prestavali okno na južnej strane na vstup, čím sa zlepšila prístupnosť objektu z južnej časti námestia. Prízemie mesto využívalo ako skladovacie priestory. Pôvodne bolo prekryté dreveným stropom, ktorý bol neskôr zaklenutý valenou klenbou. Zosilnená časť tretieho podlažia spočíva na oblúčikovom vlyse na kamenných konzolách po obvode zvonice. Oblúčikový vlys s kamennými krakorcami, ktorý obieha po obvode. nahrádza kordónová rímsa, čo dodáva stavbe plasticitu a malebnosť. Pôvodnú vertikálnu komunikáciu zabezpečovalo schodisko orientované smerom ku kostolu. V súčasnosti druhé a tretie podlažie prepája točité schodisko situované vo vežičke na severnej strane. Na treťom podlaží sa nachádza zvonová stolica. Na západnej, južnej a severnej strane sú trifória a na východnej strane je bifórium. Zvonica bola pôvodne ukončená renesančnou štítkovou atikou, ktorú pri barokizácii odstránili a nahradili volútou. Exteriér zvonice je bohato členený štukovou klasicistickou výzdobou, sústredenou najmä v hornej časti nad oblúčikovým vlysom, ktorú tvorí dvojica pilastrov na nároží, ornamentálne motívy nad trifóriami a bifóriom. Pred poslednou opravou zvonice v rokoch 1956 – 1957 bola na všetkých stranách stavby pod oblúčikovým vlysom zreteľná rytá kresba, ktorá iluzívne opakovala motív trifórií z hornej časti zvonice, doplnená pozdĺžnym kvádrovaním na celej ploche. Otázka existencie sgrafitovej výzdoby zostáva predmetom odborných diskusií. Vo zvonici sa nachádzajú štyri zvony datované rokmi 1511, 1564, 1792, 1799 (?). Z nich najstaršie dva premiestnili z kostolnej veže do zvonice po jej dostavaní. Najväčší zvon odlial v roku 1511 zvonolejár Ján Wagner zo Spišskej Novej Vsi. Na jeho hornom okraji je latinský nápis, pričom strednú časť plášťa obieha obieha úzky pás s motívom viničom. Podľa dobových účtovných záznamov dosiahla cena zvona 400 florénov, pričom jeho zhotoviteľ obdržal odmenu vo výške 60 florénov. Srdce zvona vyhotovil v roku 1861 Ján Keiszmann v Spišskej Sobote. Tretí zvon zhotovil zvonolejár Majster Michal v roku 1564. V hornej časti je latinský minuskulový nápis: Verbvm domini manet in eternvm anno domini 1564 dominvs michael magister. (Slovo Pánovo trvá na veky, roku pána 1564 Majster Michal). Najmenší zvon má datovanie 1799 (?), pričom posledná číslica nie je dobre čitateľná. Referencie Ďalšia literatúra KRIŽANOVÁ, Eva. Datovanie zvoníc na Spiši. Pamiatky a múzeá (Bratislava: Slovenské národne múzeum, Pamiatkový ústav), 1995, čís. 4, s. 46 – 49. ISSN 1335-4353. Iné projekty Commons ponúka multimediálne súbory na tému Zvonica v Spišskej Sobote Externé odkazy Zvonica v Spišskej Sobote