Zvonica v Poprade

Zvonica v Poprade je neskororenesančná zvonica z roku 1663, ktorá je situovaná pri Kostole svätého Egídia v centre Popradu na Námestí svätého Egídia. Objekt je súčasťou unikátneho historického súboru spišských renesančných zvoníc. História a stavebný vývoj Pôvodnú stredovekú zvonicu, neďaleko Kostola svätého Egídia, nechalo mesto na čele s richtárom Lukášom Topercerom v roku 1592 prestavať. Autorom stavebných úprav bol taliansky staviteľ Ulrich Materer z Kežmarku. Tesárske práce zabezpečil Bernhard Miller z Podolínca. Počas tejto prestavby bola zvonica ukončená štítkovou atikou. Celkovo bolo na prestavbu vynaložených 274 florénov. Stavbu výrazne poškodil požiar v roku 1609. V roku 1614 prebehli rekonštrukčné práce na zvonici. Až v roku 1663 mesto na čele s richtárom Jurajom Kolbom z neznámych dôvodov dalo postaviť novú zvonicu, ktorú do takmer dnešnej podoby zhotovil staviteľ Juraj Exoticus. Zvonica bola pravdepodobne postavená na základoch staršej zvonice. Výstavba stála 1000 zlatých a trvala 3 mesiace, čo dokladal latinský chronostichon: IVnIVs apposIte posVIt fVnDaMIna tVrrIs Prospere: at aVgVstVs ContInVaVIt opVs. Zvonica mala pôvodne sgrafitovú výzdobu, ktorá bol reštaurovaná v roku 1924. Na južnej strane boli objavené ďalšie latinské nápisy datujúce prestavbu po požiari: Aedificatum A.D. MDC[?] a Flammis dirutum MDCCCXLIV (Postavené v roku 16[??] a Požiarom zničené v roku 1844). Zlý stav omietok a výzdoby bol viditeľný v fotografiách z roku 1931 alebo na mladších záberoch z 50. rokov 20. storočia. V roku 1958 prešovský riaditeľ Slovenského ústavu pamiatkovej starostlivosti a ochrany prírody prenechal obnovu zvonice podniku Stavodružstvo Prešov a nie reštaurátorom. Príčinou tohto výsledku bolo pravdepodobne politické rozhodnutie. Podnik odstránil všetky vrstvy omietok spolu so sgrafitový výzdobu. Opis Zvonica je trojpodlažná stavba na štvorcovom pôdoryse, ktorá si zachoval už len málo zo svojej pôvodnej podoby. Jediný vstup je na severnej strane od kostola. Schodisko na horné podlažia je vedené v hrúbke severného a východného múra. Všetky tri podlažia boli zaklenuté valenými klenbami s protistojnými lunetami. Zachované sú na dvoch spodných podlažiach, ktoré presvetľujú dvojice malých okien s kamennými osteniami. Najvyššie podlažie je presvetlené na severnej a južnej strane bifóriami a na východnej a západnej strane trifóriami. Po mladšej klenbe zostali už len odtlačky v murive. Zvonica má jednoduchý exteriér s hladkou fasádou, ktorá je zakončená slepou arkatúrou a atikou. Na nej sa opakujú štíhle stĺpiky ukončené poloblúčikmi a prepojené volútami. Na nárožiach zvonice bola prevedená iluzívna bosáž. Atika a priestor okolo bifórií a trifórii rastlinnou sgrafitovou výzdobou. Druhé nadzemné podlažie bolo oddelené kordónovou rímsou v podobe úzkeho pásu kvádrov. V edikulách boli postavy prorokov, apoštolov, evanjelistov, svätcov a alegorických postáv (ženské postavy Siedmich slobodných umení). Alegórie boli zhotovené podľa medirytín Siedmich slobodných umení od nemeckého grafika Georga Pencza. Na východnej strane bol medzi postavami svätého Petra a Pavla zobrazený Ježiš Kristus. Pôvodne zvonica obsahovala tri zvony pochádzajúce zo 17. storočia. V roku 1844 však zvonicu zachvátil veľký požiar, pri ktorom sa zvony roztavili. Tento dátum na svojom tele nesie aj jediný súčasný zvon, pochádzajúci až z konca 19. storočia. Poznámky Referencie Ďalšia literatúra DIVALD, Kornél. Szepesvármegye müvészeti emlékei. Ed. János Vajdovszky. Rész 1. Budapest : Stephaneum Nyomda, 1905. S. 81. (po maďarsky) LECHNER, Jenő. Tanulmányok a lengyelországi és felsőmagyarországi reneszánsz építésről. Budapest : Eggenberger, 1913. S. 44. (po maďarsky) WAGNER, Vladimír. Dejiny výtvarného umenia na Slovensku. Trnava : Spolok svätého Vojtecha, 1930. S. 145. ŠPIRKO, Jozef. Umelecko-historické pamiatky na Spiši. Spišská Kapitula : vlastným nákladom, 1936. Zväzok 1, s. 143. SCHÜRER, Oskar; WIESE, Erich. Deutsche Kunst in der Zips. Brünn : Rudolf M. Rohrer, 1938. S. 53. (po nemecky) KOVAČOVIČOVA-PUŠKÁROVÁ, Blanka. Levoča a okolie v pamiatkach. Bratislava : Štátne telovýchovne nakladateľstvo, 1954. S. 30. POPRAD. In: Súpis pamiatok na Slovensku. Zväzok II. K – P. Bratislava : Obzor, 1968. S. 504. KRIŽANOVÁ, Eva. Datovanie zvoníc na Spiši. Pamiatky a múzeá (Bratislava: Slovenské národne múzeum, Pamiatkový ústav), 1995, čís. 4, s. 46 – 49. ISSN 1335-4353. Iné projekty Commons ponúka multimediálne súbory na tému Zvonica v Poprade