Zvonica vo Vrbove

Zvonica vo Vrbove je neskororenesančná zvonica z prelomu 16. a 17. storočia, ktorá je situovaná pri Kostole svätého Serváca vo Vrbove. Objekt je súčasťou unikátneho historického súboru spišských renesančných zvoníc. História a stavebný vývoj Datovanie výstavby zvonice nie je jednoznačné. Podľa staršej odbornej literatúry išlo o štvorbokú stavbu s gotickým jadrom z prelomu 14. a 15. storočia, vďaka štrbinovým oknám a gotickému portálu na prízemí. Portál bol pravdepodobne použitý zo staršej stavby a zakomponovaný do zvonice. Najnovší reštaurátorský výskum dokázal, že zvonica vznikla naraz na prelome 16. a 17. storočia s ďalšími menšími stavebnými úpravami. Staviteľ zvonice je neznámy, no kanonická vizitácia z roku 1754 uvádza, že zvonicu nechali postaviť evanjelici. V čase výstavby patril priľahlý Kostol svätého Serváca evanjelikom. Katolíkom bol prinavrátený až v roku 1674. Objekt sa doteraz, vzhľadom na nápis na kamennej tabuli zvykol objekt datovať do roku 1644. V roku 1644 sa pravdepodobne uskutočnila prestavba zvonice do súčasnej podoby. Autorom stavebných úprav bol pravdepodobne taliansky staviteľ Urlich Materer z Kežmarku. Ďalšie stavebné úpravy prebehli v roku 1726. V roku 1971 bola zreštaurovaná sgrafitová výzdoba zvonice. Po 40 rokoch od poslednej rekonštrukcie bol objekt v zlom stave. Farnosť získala v roku 2010 na obnovu zvonice od Nadácie VÚB 67 000 € a od obce 16 000 €. Opis Zvonica je trojpodlažná stavba na štvorcovom pôdoryse, ktorý je napojený západnou a východnou stranou na obranný múr Kostola svätého Serváca. Stavba je posadená do terénu, vďaka čomu je prízemie polozahĺbené. Zvonica má dva samostatné vstupy na prvom a druhom podlaží. Lomený gotický portál sa nachádza na západnej strane prízemia, podobne ako na zvonici v Strážkach. Nad portálom je kamenná tabuľa s latinským nápisom. Prízemie je zaklenuté valenou klenbou. Na druhom podlaží sa nachádza jednoduchý portál s rovným prekladom. Vstup je situovaný zo strany kostola a je prístupný schodiskom. Druhé a tretie podlažie vzájomne prepája drevené schodisko. Na treťom podlaží sa nachádza zvonová stolica. Na západnej a východnej strane sú bifória, a na južnej strane je trifórium. Zosilnená časť tretieho podlažia spočíva na oblúčikovom vlyse na kamenných konzolách po obvode zvonice. Zaujímavosťou je nemecký nápis: Passt auf,alte Weisheit wer sich fuer unsterblich haelt, der erkennt grenzenloses Leid das sage ich die Glocke (Daj si pozor, tak hlása stará pravda. Ten, kto sa pokladá za nesmrteľného, bez hraníc veľké je jeho utrpenie) vyrytý priamo v omietke na južnej strane pod oblúčikovým vlysom. Zvonica je zakončená štítkovou atikou, ktorú tvoria striedavo nižšie a vyššie stĺpiky orámované plastickou lištou a ukončené štylizovanými palmetami polooblúčikmi s tromi krátkymi zúbkami na vrcholoch. Stĺpiky spájajú jednoduché volúty. Riešenie atiky pripomína zvonice v Spišskej Belej,Kežmarku, Podolínci, Strážkach a opakuje sa aj na kaštieli v Strážkach. Exteriér zvonice tvorí nanovo zreštaurovaná sgrafitová výzdoba na nárožiach tretieho podlažia, pod atikou a na samotnej atike. Na nárožiach je kvádrovanie – striedajúce sa obdĺžniky a štvorce s listovým sgrafitom. Podobné kvádrovanie je aj na zvonici v Strážkach. Pod atikou sa nachádza pás s ornamentom striedajúcich svetlých a tmavých vĺn. V stĺpikoch na atike sa bez pravidelného rytmu opakuje motív palmiet a rozviliny, na volutách rozviliny. Okrem rastlinných a geometrických motívov sa na aitke nachádza aj vzor vertikálnych čiar usporiadaných do štyroch radov, ktoré by mohli predstavovať štylizované zobrazenie Mojžišových tabúľ. V ikonografickej tradícii sa však Desatoro zvyčajne znázorňovalo tak, že na jednej tabuli boli vyobrazené tri Božie prikázania a na druhej sedem. Vo zvonici sa nachádzajú tri zvony, ktoré nesie drevená zvonová stolica. Najstarší zvon je z polovice 14. storočia a uliali ho v zvonolejárskej dielni v Spišskej Novej Vsi. Po obvode má latinský nápis: O REX GLORIE CRISTE VENI CUM PACE. Veľký zvon je z roku 1515. V hornej časti sa nachádza nemecký nápis: di glok ist gegosen in namen unsers liben heren iesu criste. Tretí zvon ulial v roku 1653 prešovský zvonolejár Matej Urlich, čo dokladá latinský nápis: Fudit me Matthias Urlich in Eperjes anno domini 1653. Niekedy sa uvádza aj rok 1658, pretože číslo nie je dobre čitateľne. Malý zvon, prenesený v roku 1922 z Ľubických kúpeľov, sa nepoužíva. Referencie Ďalšia literatúra KRIŽANOVÁ, Eva. Datovanie zvoníc na Spiši. Pamiatky a múzeá (Bratislava: Slovenské národne múzeum, Pamiatkový ústav), 1995, čís. 4, s. 46 – 49. ISSN 1335-4353. Iné projekty Commons ponúka multimediálne súbory na tému Zvonica vo Vrbove Externé odkazy Zvonica vo Vrbove