Kostol svätého Serváca (Vrbov)

Kostol svätého Serváca je rímskokatolícky farský kostol nachádzajúci sa v centre obce Vrbov v opevnenom areáli na mierne stúpajúcej vyvýšenine. Pôvodne išlo o stredovekú románsku stavbu z 13. storočia, ktorá bola v nasledujúcich storočiach goticky a neskôr barokovo prestavaná. Prevládajúcim slohom dnešnej podoby chrámu je gotika. Chrám je od roku 1963 chránený ako národná kultúrna pamiatka Slovenskej republiky pod číslom 1012/1. Na Slovensku ide o unikát z hľadiska patrocínia, keďže je to jediný kostol zasvätený svätému Servácovi v celej krajine. Areál kostola Kostol stojí na vyvýšenom mieste nad hlavným námestím a je obkolesený historickým kamenným múrom opevnenia. V tesnej blízkosti, len pár metrov južne od chrámu, stojí samostatná murovaná renesančná zvonica, ktorá je dnes priamou súčasťou tohto opevnenia. Zvonica bola postavená zrejme na prelome 16. a 17. storočia, pričom na jej prízemí nájdeme portál ešte s doznievajúcimi gotickými tvarmi. Kostol spolu so zvonicou tvoria výraznú dominantu celého námestia. Areál podlieha správe Rímskokatolíckej farnosti Vrbov. Dejiny Počiatky existencie chrámu siahajú do 13. storočia. O presnom roku výstavby sa vedú diskusie, avšak najstaršie zachované románske časti, dolná časť veže a ústupkové portály, sú archeologicky datované približne do 50. rokov 13. storočia. Počiatky stavby však môžu siahať až do roku 1222, na čo odkazuje historický letopočet namaľovaný v interiéri nad triumfálnym oblúkom chrámu a tento dátum vzniku stavby eviduje aj Pamiatkový úrad SR. Samotná obec Vrbov patrila k významným spišským sídlam, pričom prvá písomná zmienka o obci pochádza z roku 1251. Začiatkom druhej polovice 14. storočia (v 50. rokoch) prešiel objekt rozsiahlou prestavbou, ktorej cieľom bolo podstatne zväčšiť vnútorný priestor. Pôvodná kvadratická románska svätyňa bola zbúraná a nahradená dlhým, rovno ukončeným presbytériom, ku ktorému bola zo severu pristavaná sakristia. V priamej nadväznosti na tieto práce bola pôvodná loď zaklenutá na osové stredové podpory, čím vznikol dvojloďový chrámový priestor. Menšie stavebné práce sa realizovali aj v neskorogotickom období. V 40. rokoch 16. storočia, v období reformácie, prijali miestni veriaci evanjelickú vieru a kostol prešiel do ich rúk. O niekoľko rokov neskôr, v roku 1556, zasiahol obec Vrbov veľký požiar, ktorý poškodil aj stredovekú stavbu kostola. Do rúk katolíkov sa chrám vrátil až v období protireformácie v roku 1674. Zásadnú vizuálnu zmenu priniesla veľká baroková úprava, ktorá sa vykonala v roku 1772, a dotkla sa exteriéru aj interiéru. Steny a gotické klenby prekryla štuková výzdoba v rokokovom štýle a v západnej časti lode vybudovali murovanú barokovú emporu. Posledná veľká obnova kostola sa uskutočnila v rokoch 2003 až 2007. V rámci týchto prác sa v roku 2005 kvôli inštalácii podlahového kúrenia realizoval rozsiahly záchranný archeologický výskum, ktorý odkryl pozostatky základového muriva pôvodného románskeho chrámu. Architektúra Z hľadiska dispozície je kostol sv. Serváca dvojloďový pseudohalový priestor, tvorený klenutou loďou a svätyňou s rovným uzáverom. Tieto časti exteriérovo splývajú do jedného kompaktného bloku. Vonkajšie rozmery lode sú 9,4 x 19,8 m a gotického presbytéria 9 x 12,5 m. Pôvodná zničená románska svätyňa merala pravdepodobne 6,2 x 6,2 m a pôvodná loď bola široká 7,2 metra. Exteriér Stavbe dominuje na západnej strane mohutná predstavaná veža s kvadratickým pôdorysom. Z jej najstaršej románskej fázy (pochádzajúcej z polovice 13. storočia) sa zachovala dolná hmota muriva, najhodnotnejšími dochovanými detailmi románskej architektúry na fasáde sú bohato profilovaný južný a západný ústupkový portál s vloženými stĺpikmi. Na poschodiach veže sú združené okná so stredovým stĺpikom a lomenými záklenkami. Na fasáde sa dnes prelínajú gotické oporné piliere, konkrétne masívne východné piliere s oblúkmi katedrálneho typu, ktoré chránia statiku zaklenutého presbytéria, s neskoršími barokovými oknami. V severnej stene lode sa nachádza kamenné ostenie zamurovaného okna s polkruhovým záklenkom a na východnej strane presbytéria je sčasti zamurované lomené gotické okno. Interiér Vnútorný priestor dnes predstavuje zaujímavý vizuálny súlad stredovekých architektonických proporcií a neskoršej barokovo-rokokovej výzdoby. Gotické predĺžené presbytérium je klenuté tromi úzkymi obdĺžnikovitými poľami krížovej rebrovej klenby, čo pripomína skôr riešenia svätýň v kláštorných chrámoch. Samotná loď je zaklenutá na dve vysoké osové dvanásťboké podpory gotickou rebrovou klenbou. Severná sakristia pochádzajúca zo 14. až 15. storočia je taktiež zaklenutá krížovými rebrovými klenbami, pričom tvar jej pätiek svedčí o vplyve levočskej staviteľskej dielne. Z gotického obdobia sa navyše zachoval lomený portál s prútmi plynule prechádzajúcimi do archivolty, ktorý vedie do presbytéria (v súčasnosti ho zakrýva mladšia predsieň), a jednoduchý gotický portál v podveží. Vybavenie K najvzácnejším pamiatkam mobiliáru patrí gotická bronzová krstiteľnica odliata v roku 1483. Jej autorom je spišský kovolejár Johann Wagner zo Spišskej Novej Vsi. Archeologický výskum z roku 2005 zameral barokovú kryptu z 18. storočia, ktorá sa nachádza pod úrovňou súčasnej podlahy presbytéria. Táto rozmerná kamenná hrobka zaberá takmer celú západnú polovicu predoltárneho priestoru (vnútorné rozmery činia 620 x 420 cm) a zostupuje sa do nej kamennými schodmi. Prístup do nej dlhodobo prekrýval obdĺžnikovitý masívny pieskovcový monolit s rozmermi 200 x 120 cm a hrúbkou 20 cm. Organ Na zadnej empore vpravo sa nachádza organ z roku 1913 postavený firmou Rieger so samostatne stojacim hracím stolom, ktorý je umiestnený na osi symetrie organovej skrine. Nástroj využíva pneumatickú tlakovú tónovú traktúru a pneumatickú tlakovo-výpustnú registrovú traktúru. Hrací stôl je vybavený jednou manuálovou klaviatúrou s obvyklou farebnosťou a rozsahom C až f3 (54 klávesov a tónov). Pedálová klaviatúra je rovnobežná a plochá a má rozsah C až d1 (27 klávesov a tónov). Registre a pomocné zariadenia sa ovládajú prostredníctvom sklopiek umiestnených v rade nad klaviatúrou manuálu. Názvy sú gravírované do farebných štítkov, pričom biele označujú manuál, modré pedál a svetlozelené spojky a pevné kombinácie. Pomocné zariadenia zahŕňajú Pedálcopulu, Oktávkopulu, tri pevné kombinácie (piano, mezzoforte, forte) a spínač motora (sklopka bez označenia Kiváltó - x). Nástroj disponuje kužeľkovými vzdušnicami s registrovými kancelami. Manuálová vzdušnica s diatonickým usporiadaním tónov je umiestnená v organovej skrini za prospektom a obsahuje osem registrov: Principál 8' (časť v prospekte je nepôvodná), Octava 4' (extenzia Principálu), Salicionál 8', Dolce 4' (extenzia Salicionálu), Flute harmonique 8', Gamba 8', Bourdon 8' a štvornásobnú Mixturu s kvintovo-kvartovými repetíciami. Pedálová vzdušnica sa nachádza pri zadnej stene a obsahuje registre Cello 8' a drevený krytý Subbass 16'. Vzduchovú sústavu zabezpečuje plavákový zásobný mech v podstavci organovej skrine, klinový bezfaldový čerpací mech s pákou na pravej stene podstavca a elektrické čerpadlo umiestnené vo výklenku vľavo od organovej skrine. Referencie Pozri aj Vrbov Zvonica vo Vrbove Servác z Tongereny Iné projekty Commons ponúka multimediálne súbory na tému Kostol svätého Serváca (Vrbov)