Gymnázium (Bratislava, Grösslingová 18)

Gymnázium, Grösslingová 18, Bratislava (zaužívane Gamča) je osemročné, štvorročné a päťročné štátne gymnázium s matematickými, všeobecnými a bilingválno-prírodovednými triedami na Grösslingovej ulici v Bratislave, ktoré navštevuje šesťsto študentov a študentiek. Škola bola založená kardinálom Petrom Pázmaňom v roku 1626 ako Collegium Posoniense, v súčasnosti je jej zriaďovateľom Bratislavský samosprávny kraj. Na škole študovalo veľa významných osobností a vďaka zameraniu na matematiku a prírodné vedy aj veľa úspešných účastníkov medzinárodných kôl predmetových (matematických, fyzikálnych, informatických a iných) olympiád. V roku 1986 bola otvorená prvá trieda 8-ročného gymnázia (okrem tried 4-ročného gymnázia). Od školského roku 1988/89 sa na škole každoročne konajú školské „olympijské hry“ – „OH Gamča“. História Škola bola založená 11. septembra 1626, kedy kardinál a ostrihomský arcibiskup Peter Pázmaň vydal zakladaciu listinu jezuitského kolégia Collegium Posoniense. Vyučovanie sa začalo v prenajatej budove na Kapitulskej ulici dňa 5. novembra 1627 s riaditeľom a tromi profesormi a 46 študentami – chlapcami. Počas nasledovných storočí škola viackrát zmenila svoj názov, vyučovací jazyk, zriaďovateľa, budovy či zameranie. Prehľad názvov školy: 1627 – 1773 Collegium Posoniense 1773 – 1812 Archigymnasium Regium Posoniense 1812 – 1850 Archigymnasium Posoniense ord. s. Benedicti 1850 – 1861 Das k.k. Staats-Gymnasium zu Pressburg 1861 – 1919 Pozsonyi Királyi Katholikus Főgymnásium 1919 – 1930 Československé reálne gymnázium v Bratislave 1930 – 1938 Masarykovo štátne reálne gymnázium v Bratislave 1938 – 1945 Prvé štátne slovenské reálne gymnázium v Bratislave 1945 – 1948 Prvé štátne gymnázium v Bratislave 1948 – 1953 Prvé gymnázium v Bratislave 1953 – 1959 Prvá jedenásťročná stredná škola v Bratislave a základná osemročná škola 1959 – 1961 Dvanásťročná stredná škola Alexandra Markuša 1960 – 1961 Jedenásťročná stredná škola v Bratislave 1961 – 1962 Stredná všeobecnovzdelávacia škola v Bratislave 1962 – 1969 Základná deväťročná škola Alexandra Markuša a Stredná všeobecnovzdelávacia škola v Bratislave 1969 – 1970 Základná deväťročná škola Alexandra Markuša a Gymnázium 1970 – 1972 Gymnázium 1972 – 1992 Gymnázium Alexandra Markuša v Bratislave 1992 – 2002 Gymnázium 2002 – dodnes Gymnázium, Grösslingová 18, Bratislava V súčasnosti používaný názov Gamča, ktorý sa používa už iba ako slovo, pochádza zo skratky jedného z predošlých názvov školy a ulice, konkrétne Gymnázium Alexandra Markuša na ulici Červenej Armády. Budovy Škola od roku 1908 (s krátkymi prestávkami) sídli v budove na Grösslingovej ulici číslo 18, čo je jej štvrtá "vlastná" budova. Počas celej doby svojej existencie škola sídlila skoro v tucte "dočasne prenajatých" budov (pozri nižšie Predošlé budovy). Súčasná budova Do priestorov súčasnej secesnej budovy na Grösslingovej 18 sa škola presťahovala od školského roku 1908/09. Budova bola postavená priamo pre potreby školy podľa návrhu maďarského architekta Ödöna Lechnera v rokoch 1906 – 1908. Budova bola naposledy zrekonštruovaná v rokoch 2008 – 2010. V rámci tejto rekonštrukcie, ktorá stále viac ako 20 miliónov eur, kompletne vynovili fasádu, oplotenie areálu, vymenili strechu, zrekonštruovali okná, dvere i schodiská. Bola zbúraná pristavaná budova šatní a kompletne prerobili telocvične, vymenili počítačové siete, aj školský nábytok a tabule. (V rokoch 2008 až 2010 výučba prebiehala na Račianskej ulici číslo 78, v priestoroch Združenej strednej školy chemickej.) Budova má tri nadzemné podlažia v pôdoryse písmena L, ktoré sú doplnené dvoma podzemnými podlažiami v centrálnej časti. Budova je bohato zdobená zvonku i zvnútra, podobne ako i plot okolo celého areálu školy. Po rekonštrukcii má budova miesto modrej naspäť svoju pôvodnú žlto-sivú (fasáda), respektíve zeleno-okrovo-bielu (vnútro), respektíve sivo-zelenú (oplotenie) farebnú kombináciu. Samotná budova bola v roku 1963 vyhlásená za Národnú kultúrnu pamiatku, oplotenie sa k nej pridalo v roku 2012. S areálom školy susedí Modrý kostolík na Bezručovej ulici, ktorý bol postavený v rokoch 1909 – 1913 rovnako podľa návrhu Lechnera pôvodne ako kaplnka školy. Dejiny budovy a priebeh realizácie Stavba bola financovaná vládou na základe dohody vtedajšieho ministra školstva Gyula Wlassics s mestom Bratislava v roku 1901, ktoré malo za úlohu nájsť vhodné miesto. Nakoniec sa mesto rozhodlo odkúpiť parcelu na Grösslingovej ulici. Plány boli odovzdané v roku 1904. S výstavbou sa začalo v roku 1906 pod vedením bratislavského odborníka Antala Durvaya. Budova bola skolaudovaná 28. októbra 1908. Počas výstavby v roku 1907 sa konali oslavy 700. výročia narodenia sv. Alžbety. Stavbu kaplnky zasvätenej Alžbete inicioval už v roku 1906 kardinál a ostrihomský arcibiskup Klaudius Vasari, ktorý si želal aby bola súčasťou stavby gymnázia. Priamo na parcele dnešného gymnázia sa nepočítalo s budovou kaplnky a fary (budovy pre záhradníka, ktorá síce v projektoch bola ale sa nerealizovala). Od tohto situovania sa však upustilo a to z dôvodu nedostatočného exteriérového priestoru pre študentov a rušivých vplyvov na sakrálnu stavbu. Nakoniec bola budova kaplnky situovaná na susednej parcele na Bezručovej ulici. Stavba komplexu sa realizovala pod vedením Antala Durvaya. Kaplnka sa začala stavať na jar 1909 a vysvätená bola 11. októbra 1913. Opis objektu Lechnerova jedinečná architektúra obohacuje budovu gymnázia, ako na fasáde tak aj v interiéri. Trojpodlažná budova s pôdorysným schematom v tvare L. Hmota je členená pravouhlými a oblými rizalitmi a z dvornej strany je ešte obohatený oblúkovým výstupkom, v ktorom je umiestnené schodisko. Fasáda je rozdelená na viac častí prerezávanou omietkou. Vystupuje z fasády a vytvára zaujímavé plastické ozdoby v podobe pilastrov a okenných lemovaní. Portál z nezvyčajného plastického oblúku vytvára hlavný vstup do budovy a korešponduje so vstupom do kaplnky. Sloh a tvaroslovie Budova spolu so susediacim známejším Modrým kostolíkom tvorí ucelený komplex a skvost secesnej architektúry na Slovensku. Komplex vyznieva ako ucelené vrcholné dielo, kde využil princípy maďarskej secesie s typickou ornamentálnou výzdobou, s využitím prehýbaných tvarov a profilovaných ornamentálnych kriviek, ktorá však v porovnaní s ostatnými Lechnerovými dielami je striedmejšia. Ornamentálne krivky lemujú základné architektonické tvary a dopĺňa ich linka z modrej keramiky. Architekt čerpal z inšpirujúcej prírody a z ľudovej južno-maďarskej architektúry. Niekoľko desaťročí prevažovali odtiene svetlej modrej farby. Sú tu využité orámované veľké plochy na fasádach, vzniknuté vrstvením omietky, takisto aj glazované obkladačky a mozaiky. Veľkú pozornosť venoval Lechner streche, ktorá farebne ladí s farebnosťou celku. Architektúra Budova má pôdorys tvaru L, je trojpodlažná a stojí a vždy stála osamotene. Celý školský areál je oplotený podľa Lechnerovho návrhu vysokým murovaným bohato zdobeným plotom s výplňou z pletiva. Hlavná predná uličná fasáda je osovo súmerná s osovým rizalitom a akcentujúcim hlavným vstupom so stlačeným oblúkom s dvomi stĺpmi, vyčnievajú z nej pravouhlé i oblé rizality. Je členená kordónovými rímsami na vyššie celky, tvoria ju tri rady okien so šambránami, využité je organické lemovanie cez dve podlažia, na strmej streche sú vikiere obličkovitého tvaru. Fasáda z vnútorného dvora je menej kompaktná, vyčnieva objem hlavného schodiska a zadného vstupu. Všetky vystupujúce časti sú zakončené vežičkami. Priečelia sú zdobené rastlinnými ornamentami, atiky figurálnymi ozdobami, hrany, rohy a kúty sú zaoblené. Dispozícia je racionálna, prehľadná a logickým usporiadaním priestorov. Obidve krídla sú riešené ako pozdĺžny dvojtraktový nosný systém s nosnými múrmi, murovanými z tehál. Objekt má tri nadzemné a jedno podzemné podlažie a zastrešený je dreveným krovom väznicovej sústavy. Konštrukčná výška podzemného podlažia je 3400 mm a nadzemných podlaží 4700 mm. Svetlé výšky sú 2800 a 4500 mm. Podlažia spája centrálne hlavné veľkorysé schodisko a ešte jedno vedľajšie. Priamy vstup na hlavné schodisko je od dvora. Hlavný vstup je prostredníctvom vyrovnávajúcich schodov z Grösslingovej ulice. Miestnosti spája chodba tvaru L na vnútornej strane, osvetlená veľkými oknami z dvora. Z chodby sú prístupné jednotlivé učebne, jednostranne osvetlené, s oknami do ulice. Počas 1. i 2. svetovej vojny slúžila budova ako nemocnica. K objektu sa dodatočne pristavili šatne a kotolňa. Použitá literatúra k časti o budove Architektúra Slovenska v 20. storočí, Matúš Dula, Henrieta Moravčíková Vydavateľstvo : Slovart, S.r.o., Bratislava 2002 Ján Lacika, Bratislava a okolie – turistický sprievodca, vydavateľstvo PRÍRODA, s.r.o. 2004, Bratislava Ákoš Moravánsky, Die Architektur der Donaumonarchie, vydavateľstvo COLVIA 1988, Berlin Časopis: Architektúra a urbanizmus 2000 /1-2 Ústav SAV, Bratislava 2000 Predošlé budovy V minulosti škola sídlila v budove na Kapitulskej 26 vedľa Dómu sv. Martina (1633 – 1714; dnes tu sídli Rímskokatolícka cyrilometodská bohoslovecká fakulta Univerzity Komenského), v budove na Kostolnej 1 medzi jezuitským kostolom a bratislavským magistrátom (1714 – 1786; dnes tu sídli Teologická fakulta Trnavskej univerzity v Trnave) a v budove kláštora Klarisiek na Klariskej 5 (1786 – 1908; dnes tu sídli Univerzitná knižnica), odkiaľ škola prešla do súčasnej budovy. Z rôznych dôvodov (vojna, rekonštrukcia, reorganizácia systému škôl) škola krátke obdobia sídlila v budovách na Palisádach, Kozej, Dunajskej, Vazovovej a Račianskej ulici. Úspechy Medzinárodná matematická olympiáda (1980 – 2015) Zlato: 3 (88/89 Ondrej Šuch NSR, 92/93 Viliam Búr Turecko, 93/94 Andrej Zlatoš Hongkong,) Striebro: 11 (80/81 Jozef Bednárik USA, 84/85 Marcel Polakovič Fínsko, 85/86 Marcel Polakovič Poľsko, 86/87 Pavol Gvozdjak Kuba, 89/90 Ondrej Šuch Čína , 89/90 Pavol Ševera Čína, 90/91 Richard Kollár Švédsko, 92/93 Pavel Martoň Turecko, 92/93 Andrej Zlatoš Turecko, 92/93 Martin Niepel Turecko, 93/94 Martin Niepel Hongkong, 93/94 Patrik Horník Hongkong, 98/99 Jozef Ševčík Rumunsko, 04/05 František Simančík Mexiko, 04/05 Michal Burger Mexiko, 05/06 Samuel Hapák Slovinsko) Bronz: 10 Čestné uznanie: 6 Medzinárodná olympiáda v informatike (1993 – 2015) Zlato: 6 Striebro: 5 Bronz: 7 Medzinárodná fyzikálna olympiáda (1993 – 2015) Striebro: 2 Bronz: 3 Čestné uznanie: 1 OH Gamča Olympijské hry Gamča (OH Gamča) sú súťažou medzi triedami, ktorá sa koná každoročne od septembra do decembra už od roku 1988. Súťaž vznikla v roku 1988 na počesť 70. výročia založenia Československa a s inšpiráciou práve prebiehajúcej letnej olympiády v Soule. Počas školskej olympiády súťažia triedy medzi sebou v športových, umeleckých, vedeckých a netradičných disciplínach o celkové prvenstvo. Každé olympijské hry majú svoj názov obsahujúci písmená O a H, ostatné školské roky to boli OH Chaos 2015, OH Pochybnosť 2016, OH Kolobeh 2017, OH V ohrození 2018, OH Hodnota 2019, OH Rozhodnutie 2020, OH Hypnóza 2021, OH Hokus Pokus 2022, OH Pohroma 2023, OH Hore Nohami 2024, OH Hologram 2025. Súčasné aj bývalé študentstvo školy sa nazýva Gamčáci resp. Gamčáčky. Možnosti štúdia 4-ročné štúdium všobecné (netalentové) 4-ročné štúdium matematické (talentové) 5-ročné bilingválne slovensko-anglické štúdium 8-ročné štúdium Významní absolventi a absolventky (S rokom ukončenia školy, ak je známy.) Referencie Iné projekty Commons ponúka multimediálne súbory na tému Gymnázium (Bratislava, Grösslingová 18) Externé odkazy Stránka školy OH Gamča (všeobecný link) Archivované 2016-02-20 na Wayback Machine Školský časopis Grösslink Archivované 2017-10-07 na Wayback Machine Zdroj Stránka školy Edupage žiaka