Seychellit

Seychellien tasavalta eli Seychellit on saarivaltio Intian valtameressä noin 1 300 kilometriä Afrikan mantereesta itään, Madagaskarin pohjoispuolella. Seychellit koostuu noin 115 saaresta, joista 33 on asuttuja. Se koostuu yli 116 saaresta, jotka jakautuvat Mahén ympäristön graniittisaariin ja matalampiin ulkosaariston korallisaariin. Maan pääkaupunki on Victoria, joka sijaitsee suurimmalla saarella Mahéllä. Noin 100 000 asukkaallaan Seychellit on väkiluvultaan Afrikan pienin valtio. Eurooppalaiset löysivät asumattomat saaret 1500-luvun alussa, ja Ranska ja sittemmin Yhdistynyt kuningaskunta ottivat ne haltuunsa. Seychellit itsenäistyi vuonna 1976. Maa oli vuosina 1977–1991 sosialistinen yksipuoluevaltio, minkä jälkeen maa sirityi monipuoluedemokratiaan. Ensimmäiset vapaat vaalit pidettiin 1993. Seychellit on presidentillinen tasavalta, jonka presidenttinä on lokakuusta 2025 lähtien toiminut Patrick Herminie. Seychellit on korkean tulotason maa, jonka bruttokansantuote asukasta kohden on Afrikan korkein ja inhimillisen kehityksen indeksi hyvin korkea. Talous nojaa ennen kaikkea matkailuun ja kalatalouteen. Väestö on sekoitus eurooppalaisita, afrikkalaisia ja aasialaisia, ja sen pohjalta on kehittynyt omaleimainen kulttuuri. Viralliset kielet ovat englanti, ranska ja seychellin kreoli, joka on myös puhutuin kieli. Enemmistö väestöstä on katolilaisia. Maantiede Seychellit on yli 116 saaresta koostuva valtio, jonka saaret ovat levittäytyneet yli miljoonan neliökilometrin laajuiselle merialueelle. Valtion maapinta-ala on 446 neliökilometriä. Intian valtameressä olevalta saaristolta on matkaa Afrikan rannikolle noin 1 300 kilometriä. Seychellin saaristo voidaan jakaa kahteen erilliseen ryhmään. Mahén ryhmässä on 43 vuoristoista saarta, ja ulkosaariston korallisaarten ryhmässä on 74 matalaa saarta. Mahé on Seychellien suurin saari, ja siellä on myös valtion päkaupunki Victoria. Suurimmalla osalla Mahén ryhmän saarista on kapea rannikkokaista ja keskusylänkö, ja niiden kallioperä on graniittia. Korkein kohta on Mahén Morne Seychellois (905 metriä). Korallisaaret ovat kohonneita koralliriuttoja, eikä niillä ole juurikaan makeaa vettä. Ilmasto Seychelleillä vallitsee kuuma ja usein myös kostea, mutta miellyttävä trooppinen ilmasto. Mahén lämpötila vaihtelee yleensä 24 ja 29 asteen välillä. Kuumana vuodenaikana lämpötila ei juurikaan ylitä 31 astetta, ja kylmään aikaan lämpötila voi laskea 21 asteeseen. Saaria viilentää lähes päivittäin rannoille viriävä merituuli. Lämpimänä jaksona joulukuusta huhtikuuhun sataa myös enimmät sateet, toukuulta marraskuulle säähän vaikuttaa pasaatituulet. Mahén saarella vuotuinen sademäärä vaihtelee Victorian 2 880 millimetristä vuorenrinteitten 3 550 millimetriin. Seychellit ovat trooppisten syklonien kulkureittien ulottumattomissa. Luonto Seychellien luonnon tunnetuin piirre on suuri joukko endeemisiä eläin- ja kasvilajeja. Näistä tunnetuimpia lienevät maailman suurimmista hedelmistä tunnettu seychellienpalmu eli sekä eteläisillä Aldabran atollilla esiintyvä aldabranjättiläiskilpikonna (Geochelone gigantea). Seychelleillä on kaikkiaan kaksitoista kotoperäistä lintulajia, viisi kotoperäistä matelijalajia ja 78 kotoperäistä kasvilajia. Endeemisiä lintulajeja ovat muun muassa seychellienbulbuli ja seychelliensalangaani. Saaristoa ympäröivillä riutoilla esiintyy yli sata hermatyyppistä korallilajia ja 920 eri kalalajia. Oman erikoisuutensa muodostavat saarilla esiintyvät neljä Sooglossidae- ja yksi Hyperoliidae-heimon sammakkolajia. Koska sammakot eivät selviydy merivedessä, niiden täytyy olla jäänne ajalta, jolloin saariryhmä muodostui irtoamalla Intian laatasta yhdessä Madagaskarin kanssa. Saarilla esiintyy myös seitsemän raajatonta matosammakkolajia. Seychelleillä on kaksi maailmanperintökohdetta: Aldabran atolli ja Valleé de Main luonnonsuojelualue. Aldabran atolli koostuu neljästä korallisaaresta, jotka muodostavat kapean laguunin. Saariryhmää ympäröi suuri koralliriutta, joten atolli on hyvin eristyksissä. Vaikeapääsyisen sijaintinsa ansiosta atolli onkin säilynyt koskemattomana, ja siitä on tullut maailman suurimman jättiläiskilpikonnapopulaation elinympäristö. Valleé de Main luonnonsuojelualue pienen Praslinin saaren sydämessä suojaa alkuperäisen seychellienpalmumetsän jäännöksiä. Historia Seychellit mainitaan portugalilaisten kartoissa ensimmäisen kerran vuonna 1505, joskin arabit ovat ilmeisesti tunteneet saaret huomattavasti aiemmin. Ensimmäinen eurooppalainen saarilla oli portugalilainen Vasco da Gama, joka saapui sinne vuonna 1502. Saarilla ei silloin asunut ketään. Astuessaan saarien hiekkarannoille portugalilaiset luulivat löytäneensä Edenin puutarhan. Saarten sijainti Intian ja Euroopan välillä oli tärkeä, ja merirosvot pitivät saaria hallussaan, kunnes britit ja ranskalaiset karkottivat heidät 1700-luvulla. Kuuluisa merirosvopäällikkö Oliver de Vasseur toimi näillä vesillä ja tarinan mukaan piirsi aarteestaan kartan ennen kuin joutui hirtetyksi. Merirosvojen tarunomaista aarretta etsitään vielä nykyäänkin. Ensimmäiset ranskalaiset asettuivat saarille vuonna 1742 ja ottivat ne haltuunsa vuonna 1756. Saarille tulleet ranskalaiset siirtolaiset alkoivat viljellä kookospähkinöitä ja mausteita. Saarilta vietiin puutavaraa Ranskaan laivanteollisuuden tarpeisiin. Saaret saivat nimen Isle de Séchelles Ludvig XV:n valtiovarainministerin Jean Moreau de Séchellesin mukaan. Saarten nimi myöhemmin muutettiin englanninkieliseen muotoon Seychelles eli suomeksi Seychellit. Yhdistynyt kuningaskunta alkoi ottaa saaria haltuunsa 1700-luvun lopussa ja sai ne itselleen 1800-luvulla. Seychellejä hallittiin Mauritiukselta, kunnes saarille nimitettiin oma kenraalikuvernööri. Vuonna 1903 saarista tuli Britannian kruununsiirtomaa. Vuonna 1964 Seychelleille perustettiin ensimmäiset poliittiset puolueet.Kesäkuussa 1976 saarista tuli itsenäinen valtio, jonka ensimmäiseksi presidentiksi tuli James R. Mancham. Hänet kuitenkin syrjäytettiin vuonna 1977, jolloin entinen pääministeri France-Albert René tuli valtaan. Vuonna 1978 hallitus julisti saarille sosialistisen yksipuoluejärjestelmän. Järjestelmää tukivat Neuvostoliitto, Tansania ja Pohjois-Korea, jotka antoivat maalle sotilaallista neuvontaa. Monipuoluejärjestelmä palautettiin vuonna 1991 ja ensimmäiset vapaat vaalit järjestettiin vuonna 1993. Vuonna 1998 Renén puolue Progressiivinen kansanrintama (Seychelles People’s Progressive Front, SPPF) sai 34 parlamenttipaikasta 30. Vuoden 2002 vaaleissa progressiivinen kansanrintama voitti jälleen, mutta opposition kansallispuolue kasvatti paikkalukunsa yhdestä yhteentoista. Huhtikuussa 2004 varapresidentti James Michel tuli Seychellien uudeksi presidentiksi sen jälkeen, kun Seychellejä yli 27 vuotta hallinnut presidentti France-Albert Rene oli helmikuussa 2004 yllättäen ilmoittanut luopuvansa presidenttiydestä. Rene kuitenkin jatkoi hallitsevan vasemmistolaisen SPPF-puolueen johdossa. Renen itse valitsema seuraaja James Michel oli toiminut hallituksen ministerinä jo Renen sosialistisen diktatuurin aikana vuosina 1977–1993 ennen maan siirtymistä monipuoluedemokratiaan. Vuoden 2004 tapaninpäivän tsunami aiheutti Seychelleillä suhteellisen suuria tuhoja, sillä maan talous on voimakkaasti riippuvainen kalastuksesta ja turismista. Vuonna 2006 SPPF:n James Michel voitti presidentinvaalit. Hän sai 54 prosenttia äänistä, kun opposition Wavel Ramkalawan sai 46 prosenttia ja riippumaton Philippe Boulle vajaan prosentin. Vuosina 2008–2009 Seychellit kamppaili velkakriisissä ja joutui turvautumaan kansainväliseen apuun. Maailmanpankki myönsi yhdeksän miljoonaa dollaria lainaa talouden tasapainottamiseen. Presidentinvaaleissa joulukuussa 2015 istuva presidentti James Michel voitti äärimmäisen niukasti uuden viisivuotiskauden saatuaan 50,2 % äänistä toisella kierroksella. Syyskuussa 2016 presidentti James Michel ilmoitti eroavansa virastaan ja hänen tilalleen presidentiksi nousi varapresidentti Danny Faure. Tätä ennen oppositio eli Seychellien demokraattinen liitto oli voittanut 15 paikkaa maan parlamenttivaaleissa ja presidentti Michelin puolue oli saanut 10 paikkaa. Michelin puolue oli hallinnut parlamenttia 39 vuotta Seychellien valtapuolueena vuoden 1977 vallankaappauksesta lähtien. Lokakuussa 2016 Danny Faure vannoi virkavalansa maan uutena presidenttinä 12 vuotta vallassa olleen James Michelin seuraajana. Helmikuussa 2019 Seychellien vaikutusvaltainen entinen presidentti Albert Rene, joka oli toiminut maan presidenttinä yli 27 vuotta vuosina 1977–2004, kuoli 83-vuotiaana. Oppositiopoliitikko ja anglikaaninen pastori Wavel Ramkalawan voitti presidentinvaaleissa lokakuussa 2020 istuvan presidentin Danny Fauren. Tämä oli opposition ensimmäinen nousu valtaan vuoden 1977 vallankaappauksen jälkeen. Politiikka Poliittinen järjestelmä Seychellit on presidentillinen tasavalta. Pääministerin virkaa ei ole. Vuonna 1993 hyväksytyn perustuslain mukaisesti maata johtaa presidentti, joka valitaan yleisillä vaaleilla viiden vuoden välein. Samaan aikaan valitaan myös varapresidentti. Vuonna 2016 presidentin valtakausi rajoitettiin kolmesta kahteen. Se oli perustuslain seitsemäs lisäys. Lokakuussa 2025 pääoppositiojohtaja Patrick Herminie voitti presidentinvaalit kukistaen istuvan presidentin Wavel Ramkalawanin uusintaäänestyksessä. Herminie sai 52,7 prosenttia äänistä, kun Ramkalawan sai 47,3 prosenttia. Presidentti nimittää hallituksen parlamentin suostumuksella. Lainsäädäntövalta on yksikamarisella parlamentilla. Parlamenttivaalit pidetään viiden vuoden välein. Niissä valitaan 25 jäsentä yksinkertaisella enemmistöllä, yksi kustakin vaalipiiristä. Lisäksi suhteellisen vaalitavan perusteella jokainen puolue saa yhden paikan jokaista saatua kymmenen prosentin ääniosuutta vastaan. Vuoden 2025 parlamenttivaaleissa oppisitiopuolue Yhdistyneet Seychellit sai 19 paikkaa 34:stä, ja presidentti Wavel Ramkalawanin Linyon Demokratik Seselwa 15 paikkaa. Seychellit oli vuoteen 1991 asti yksipuoluevaltio, jolloin Kansan yhdistynyt puolue (myöhemmin nimellä Seychellien kansan progressiivinen rintama, SPPF) oli ainoa laillinen puolue. Vuonna 1992 puolue päätti aloittaa siirtymän kohti monipuoluejärjestelmää. SPPF, joka loppuvuodesta 2018 vaihtoi nimekseen Yhdistyneet Seychellit, hallitsi Seychellien poliittista kenttää aina vuoden 2016 vaaleihin saakka, jolloin Linyon Demokratik Seselwa -vaaliliitto sai 19 paikkaa parlamentin 34 paikasta. Osittain tämä johtui siitä, että oppositiopuolueet Seychellien kansanpuolue (SNP) ja Uusi demokraattinen puolue (NDP) boikotoivat vuoden 2011 parlamenttivaaleja, minkä johdosta SPPF sai 88,56 prosenttia äänistä. Seychellit arvioitiin vuonna 2020 Afrikan vähiten korruptoituneeksi maaksi. Ihmisoikeudet Seychellit on Freedm Housen vuoden 2024 arvion mukaan vapaa maa, jossa ihmisten vapauksia pääsääntöisesti kunnioitetaan. Hallinnon korruptiota pidetään edelleen 2020-luvulla ongelmana, vaikka esimerkiksi vuonna 2016 maa perusti ensimmäisen korruption vastaisen toimielimen. Afrobarometerin vuoden 2023 kyselytutkimuksen mukaan naisten oikeuksien suurin huolenaihe on naisiin kohdistuva väkivalta. Naisten asema ei maassa ole miesten tasolla, ja esimerkiksi perintälait syrjivät naisia. Talous Setchellit on korkean tulotason maa, jonka bruttokansantuote asukasta kohden on Afrikan korkein. Valtion talous on kuitenkin täysin riippuvainen matkailusta ja kalastuksesta. Seychellien inhimillisen kehityksen indeksi oli vuonna 2024 maailman 67:ksi suurin, ja maa sijoittui hyvin korkean indeksin maiden joukkoon arvolla 0,802. Seychellien bruttokansantuotteesta matkailu tuottaa lähes kolmanneksen, ja iso osa kaikista kulutustuotteista tulee ulkomailta, joten kansainväliset shokit saattavat vaikuttaa valtion talouteen huomattavasti. Bruttokansantuote kasvoi 3,3 prosentia vuonna 2023, kun se oli kasvanut 8,9 prosenttia vielä edellisenä vuonna. Talouskasvun hiipumiseen on vaikuttanut Euroopan talousalueen tiukka rahapolitiikka ja Venäjän hyökkäys Ukrainaan. Palvleualat tuottaa noin 66 prosenttia bruttokansantuotteesta. Matkailun lisäksi merkittäviä aloja ovat finanssipalvleut, kauppa, liikenne ja viestintä. Vuonna 2024 Seychelleillä vieraili yli 340 000 matkailijaa. World Travel & Tourism Councilin mukaan Seychellin työvoimasta 52,1 prosenttia on riippuvaisia joko suoraan tai epäsuorasti matkailualasta. Seychellit on kasvanut 2000-luvulla myös offshore-rahoituskeskukseksi, jossa on tarjolla muun muassa pankki-, vakuutus- ja sijoituspalveluita. Seychellien teollisuusala on suhteellisen pieni, ja se tuottaa noin 13,5 prosenttia bruttokansantuotteesta. Valmistusteollisuus on keskittynyt ruoka- ja juomateollisuuteen, mutta maassa tuotetaan myös tekstiilejä, kankaita ja jalkineita sekä rakennusmateriaaleja. Maatalous on vaikeaa, sillä vain kolme prosenttia maa-alasta on sopivaa viljelylle. Tärkein maataloustuote on kookospähkinä ja toiseksi merkittävin vanilja. Hedelmien ja vihannesten viljely on pääosin tarkoitettu kotimaan tarpeita varten. Seychellien tärkeimmät vientituotteita olivat vuonna 2015 tonnikalasäilykkeet, muut kalatuotteet, lääkkeet ja kanelipuun kaarna. Ranska, Iso-Britannia ja Italia olivat suurimmat vientikohteet. Arabiemiirikunnat, Ranska, Espanja ja Etelä-Afrikka ovat puolestaan suurimmat tuontimaat. Seychelleillä on 16 lentokenttää. Saarten päälentokenttä on Seychelleen kansainvälinen lentoasema (1972) Mahén saarella. Myös meriliikennettä palveleva Victorian satama sijaitsee samalla saarella. Väestö Seychellien väkiluku vuoden 2022 väestönlaskennan mukaan on 102 612. Edellisessä väestönlaskennassa 2010 asukkaita oli ollut 90 945, eli väestönkasvu oli ollut 12,8 prosenttia 12 vuodessa ja 1,01 prosenttia vuodessa. Seychelleilla asuu peräti 121 miestä 100 naista kohti. Osuus oli pitkään ollut lähellä tasasuhdetta, mutta siirtotyöläisten suuri määrä on tehnyt Seychelleistä 2000-luvulla miesvoittoisen valtion. Seychellien väestö on keskittynyt Mahén saarelle, jolla asuu 87,8 prosenttia saarten asukkaista. Praslinin saarella asuu noin 7 900 , La Diguella ja sisäsaarilla 3 500 ja ulkosaarilla hieman yli 1 000 ihmistä. Seychellien väestö on suhteellisen yhtenäinen, ja sillä on sekä eurooppalaiset että afrikkalaiset juuret. Suurin osa ihmisistä pitää itseään seychelliläisinä, erityisen kulttuurin ja yhteiskunnan edustajina. Aasialaissyntyisiä ihmisiä on vähemmän kuin muilla Intian valtameren saarilla, ja useimmat heistä ovat intialaisia tai kiinalaisia. Ranskalaisten uudisasukkaiden jälkeläiset, joita kutsutaan nimellä grand blanc, muodostavat oman ryhmänsä, mutta heillä ei ole enää valtaa eikä sosiaalista erityisasemaa. Seychellin kansalaisia asukkaista on 80,6 prosenttia, ja heidän osuus on pudonnut edellisestä väestönlaskennasta yli 10 prosenttiyksillöä ja kokonaismääräkin 0,6 prosenttia. Ulkomaalaisia on saarten asukkaista melkein 20 000. Isoin ryhmä on intialaiset. Vuoden 2022 väestölaskennassa suurin uskontokunta oli katolinen kirkko, johon kuuluu 61,3 prosenttia väestöstä. Vuonna 2010 katolisia oli ollut 76,2 prosenttia. Lisäksi saarien asukkaista anglikaaneja on 5,0 prosenttia, hinduja 5,4 prosenttia, muslimeja 2,4 prosenttia ja muita krisityttjä 8,6 prosenttia. Viralliset kielet ovat englanti, ranska ja Seychellien kreoli. Kreoli on ylivoimaisesti puhutuin kieli. Seychelleillä elinajanodote oli vuonna 2015 74,2 vuotta. Miehillä se oli 70,1 ja naisilla 78,7 vuotta. Saarilla on kuusi sairaalaa ja 591 asukasta lääkäriä kohden. Yleisimmät kuolinsyyt olivat verenkiertojärjestelmän sairaudet, kasvaimet ja hengityselimistön sairaudet. Seychelleillä on ilmainen peruskoulu ja kymmenen vuotta kestävä oppivelvollisuus. Lähes kaikki peruskouluikäiset lapset käyvät koulua, ja maan lukutaitoaste on keskimääräistä korkeampi. Maan tärkein korkeakoulutuksesta vastaava taho on Seychellien yliopisto, joka perustettiin 2009. Kulttuuri Seychellien kulttuuri on saanut vaikutteita laajalta alueelta. Siellä on ollut sekä eurooppalaisia, afrikkalaisia että aasialaisia vaikutteita. Ranskalainen kulttuuri on keskeisin tekijä Euroopasta, ja sen vaikutus näkyy erityisesti kreolikielessä, seychelliläisessä ruoassa ja katolisessa uskossa. Afrikkalaiset vaikutteet ovat selviä erityisesti kielessä ja msiikissa ja tanssissa. Aasialaiset ovat myös tuoneet oman makunsa ruokakulttuuriin, vaikka heidän suurin vaikutuksensa näkyy liike-elämän kulttuurissa. Seychellien tunnetuimmat tanssit ovat séga ja moutya, jotka kummatkin ovat tulleet Afrikan mantereelta tuotujen orjien mukana. Niissä yhdistyy sensuellit liikkeet ja yhteisön suhteet. Moutya on myös luetteloitu Unescon ihmiskunnan aineettoman kulttuuriperinnön luetteloon. Perinteisesti sitä tanssittiin yöllä metsissä kaukana plantaasinomistajien taloista. Sen tavoitteena oli tuoda lohdutusta vaikeuksien ja köyhyyden keskelle. Seychellien itsenäistymisen jälkeen kansallisesta identiteetistä on keskusteltu paljon. Ensimmäinen presidentti korosti suhteita Britanniaan, mutta hänen vastustajansa koki sen uhkaksi afrikkalaisuudelle. Yläluokka on perinteisesti pitänyt hyviä suhteita ranskalaiseen kulttuuriin. Seychellien kreoli on kirjoitettu kieli, ja sillä ilmestyy päivittäin sanomalehti. Kansantarinoita lukuun ottamatta kielellä ei ole julkaistu kirjallisuutta. Perinteinen rakennuskanta koostuu kaupunkitaloista ja maalaistaloista. Maalaistaloissa oli tilanhoitajan asunto, kopran kuivaamo ja varastotiloja sisäpihan ympärillä. Työmiesten asunnot olivat kauempana sisäpihasta. Urheilu Seychellit on osallistunut olympialaisiin vuodesta 1980 alkaen, mutta se boikotoi vuoden 1988 kisoja Pohjois-Korean tukena. Se ei ole koskaan saanut olympiamitaleita. Jalkapallo on maan suosituin urheilulaji, ja lisäksi maassa pelataan muun muassa koripalloa ja lentopalloa sekä polkupyöräillään. Maa liittyi FIFAan vuonna 1986 ja on osallistunut siitä asti jalkapallon maailman- ja Afrikan-mestaruuskilpailujen karsintoihin, toistaiseksi vailla mainittavaa menestystä. Seychellit voitti kuitenkin kultaa isännöimiensä Intian valtameren saarten mestaruuskilpailuiden jalkapalloturnauksessa vuonna 2011 kaadettuaan finaalissa Mauritiuksen. Seychellit toimi lajivalikoimaltaan olympialaisia muistuttavien ja niiden tapaan neljän vuoden välein järjestettävien kisojen isäntämaana myös vuonna 1993 ja on vuoteen 2019 mennessä niiden historian neljänneksi menestynein 242 kultamitalillaan kaikki lajit huomioiden. Lähteet Seychelles in Figures (pdf) 30.11.2016. National Bureau of Statistics. Arkistoitu 16.1.2017. Viitattu 15.1.2017. (englanniksi) Seychelles Population and Housing Census 2022 (PDF) 2024. National Bureau of Statistics. Viitattu 28.6.2026. (englanniksi) Sparks, Donald Lee: Seychelles Encyclopedia Britannica. Viitattu 28.6.2026. (englanniksi) Viitteet Aiheesta muualla Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Seychellit Wikimedia Commonsissa