בית הכנסת של סובוטיצה

בית הכנסת של בסובוטיצה (באנגלית: Subotica Synagogue בהונגרית: Jakab és Komor téri zsinagóga) נמצא בכיכר יאקאב וקומור בסובוטיצה. הוא בית כנסת הונגרי בסגנון אר נובו בסובוטיצה, סרביה. זהו בית הכנסת השני בגודלו באירופה אחרי בית הכנסת הגדול ברחוב דוהאן בבודפשט. הוא נבנה בשנים 1901–1902 בתקופת ניהולה של ממלכת הונגריה (חלק מאוסטרו-הונגריה), על פי תוכניותיהם של מרצל קומור ודז'ה יאקאב במיקום של בית כנסת קטן יותר ופחות מפואר. הוא אחד המבנים הדתיים והמפוארים ששרדו אחרי מלחמת העולם השנייה באדריכלות בסגנון אר נובו. הוא שירת את הקהילה הניאולוגית המקומית. בשנת 1974 הוגדר בית הכנסת כאתר מורשת תרבותית הונגרית יהודית. בשנת 1990 בית הכנסת הוגדר כאתר מורשת תרבותית בעלת חשיבות יוצאת דופן, והוא קיבל הגנה על ידי הרפובליקה של סרביה. במשך מספר שנים בית הכנסת עבר תהליכי שיפוץ ובשנת 2018 הוא נפתח מחדש. היסטוריה בשנת 1838 הוקם בית הכנסת הראשון במקום בו עומד בית הכנסת הנוכחי. בשנת 1850 הורחבה חזית בית הכנסת. לאור גידול האוכלוסייה היהודית בעיר. בשנת 1894 הוחלט בקהילה היהודית על הקמת בית כנסת גדול יותר. בין השנים 1901 ל-1903 הוקם בית הכנסת על ידי הקהילה היהודית החזקה שהייתה בעיר. בראשית המאה העשרים חיו בעיר כ-4,000 יהודים (ועוד כ-2,000 בסביבת העיר). בית הכנסת הגדול והמפואר הדגיש את עוצמת הקהילה היהודית שבנתה אותו, בשעה שהעיר הייתה רב-אתנית, עם רוב קתולי. העיר הייתה השלישית בגודלה בממלכה ההונגרית, והעשירית בגודלה באימפריה ההבסבורגית. בשנת 1926 סופה עזה גרמה לנזק חמור לכיפת בית הכנסת. במהלך השואה רוב יהודי העיר נשלחו למחנות הריכוז ולמעטים שחזרו לאחר המלחמה, לא היו מספיק משאבים כדי לשפצו. בשנת 1970 הכיפה קרסה לתוך המבנה, שהביאה לדליפת מי גשמים לתוך המבנה שהמשיך להינזק. בשנת 1974 הוגדר בית הכנסת כאתר מורשת תרבותית הונגרית יהודית. בשנת 1989 ועדה מטעם אונסק"ו המליצה להתחיל הליך של הכרזה על בית הכנסת כאתר מורשת עולמית אך התהליך נעצר בשל מלחמות יוגוסלביה שפרצו שנים ספורות לאחר מכן. בשנת 1990 בית הכנסת הוגדר כאתר מורשת תרבותית בעלת חשיבות יוצאת דופן, והוא קיבל הגנה מטעם הרפובליקה של סרביה. בשנת 2000 לאור מצבו הרעוע בית הכנסת נסגר לתפילה. בשנת 2014 ממשלת הונגריה החליטה לשפץ את בית הכנסת במלואובפרויקט שיפוץ בעלות של מיליונים, שממומן בעיקר על ידי ממשלות הונגריה וסרביה. ב-7 במאי 2018 בית הכנסת נפתח שוב לקהל בהכנסת ספר תורה לארון הקודש. בית הכנסת נשאר מאז בבעלות העירייה, ומהווה אטרקציה תיירותית ומקום לאירועים ושירותי דת היהודיים של הקהילה היהודית הקטנה שנותרה בעיר. סקירה אדריכלית בית הכנסת של סובוטיצה הוא מקום תפילה יהודי היחיד בעולם בסגנון אר-נובו. הקהילה היהודית שכרה שני אדריכלי אר־נובו הונגרים מבודפשט, דזו יאקאב ומרצ'ל קומור, שלימים הטביעו את חותמם על הארכיטקטורה של סובוטיצה ופאליץ' , עיירת הנופש הסמוכה לעיר. האדריכלים היו מחסידיו של האדריכל ההונגרי אדן לכנר, אבי האדריכלות ההונגרית בסגנון אר־נובו. בתכנון המבנה, איחדו האדריכלים אלמנטים מהפולקלור ההונגרי עם כמה עקרונות מבניים יהודיים ולעיתים אף מוטיבים יהודיים. מלבד הקניית זהות מובהקת לבית הכנסת במונחים אדריכליים, יאקאב וקומור יצרו תפיסת חלל חדשה באדריכלות בתי הכנסת בהונגריה, כשפרסו שלד פלדה בטכניקה מתקדמת ליצירת קמרונות. שלא כמו בתי כנסת באותה תקופה בהונגריה שנבנו בעיקר בבנייה דמוית בזיליקה, עם אולם ושני מעברים, עם או בלי כיפה בגג המבנה. המבנה בגג המבנה כיפה מרכזית גדולה, שבראשה פנס גג להכנסת אור למבנה ומעליו מגן דוד. בנוסף לכיפה המרכזית ישנן עוד ארבע כיפות קטנות יותר, המייצגות את 4 רוחות השמיים. בתוך בית הכנסת עיצוב הפנים, כולל תבליטי צמחים מסוגננים ואלמנטים גאומטריים רב-מפלסיים. בחלקו הפנימי של בית כנסת קיים חלל מרכזי מאוחד דמוי אוהל, צבוע בזהב שבקודקודו כיפה המעוטרת במוטיבים עממיים הונגריים ויהודיים. עזרת הנשים והכיפה נתמכות בארבעה זוגות של עמודי פלדה מכוסים גבס עם תבליטים דמויי כפות תמרים. אולם התפילה תוכנן ל-950 מקומות ישיבה. משני צידי התיבה וארון הקודש מוצבות חנוכיות. בחלקים הנמוכים של המבנה צבעי בית הכנסת מתחילים בצבעי חום אוקר, המסמלים את ארץ יהודה, לאחר מכן הצבעים הופכים לוורודים וככל שצביעה עולה למעלה, הצבעים הופכים לגוון תכלת בחלק העליון, בעוד הכחול העמוק שולט בשיא הגובה. המבנה מיוחד לא רק במראהו, אלא גם מבחינה מבנית: כדי לבנות מבנה גדול מאוד לא מספיק היה לבנות אותו מוצב על פני האדמה. כדי לתמוך בכיפה הענקית, היה צריך לעגון את המבנה בעמודי בטון וברזל השקועים באדמה (יסודות בטון). השימוש בבטון שנעשה בו שימוש בבניית בית הכנסת היה אחד המקרים הראשונים לשימוש טכנולוגיה של יסודות בטון, שהתפתחה עוד יותר במהלך המאה העשרים. השימוש בקונסטרוקציית הברזל, המחזיקה את הכיפה המרכזית ועזרת הנשים כשהיא מצופה בעיטורי גבס, נחשב לפתרון אדריכלי חדש באותה תקופה. הכיפה הגדולה המקושתת ובזווית התלולה בעלת מבנה רביץ היה קל בהרבה מכיפות לבנים, וזו הסיבה שהקשת המרכזית של הכיפה יכולה להיות כל כך גדולה. הבניין בעל צורה מלבנית במידות 25 על 25 מטרים ושטח רצפתו של 776 מטרים רבועים. בכל אירופה, רק בית הכנסת ברחוב דוהאן שבבודפשט גדול יותר ממנו, בו שטח הרצפה מגיע ל־967 מ"ר. גובה החלל הפנימי הוא 25 מטר, וקוטר הכיפה 12.6 מטר. במקור תוכננו באולם, שבקומת הקרקע 950 מושבי ישיבה עבור הגברים ובעזרת הנשים 530 לנשים. לעזרת הנשים, ניתן להגיע דרך 4 חדרי מדרגות המוצבים בארבע פינות של המבנה. הכניסה לאולם התפילה שבקומת הקרקע, ניתן להיכנס באמצעות שביל מהרחוב המוביל לכיוון הכניסה הראשית המערבית של הבניין, שהיא בעלת שלושה שערים מקושתים וכן דרך שערים המוצבים בצד הדרומי ובצד הצפוני של המתחם. בצמוד לבית הכנסת נבנה תלמוד תורה. גלריה לקריאה נוספת ראו גם סובוטיצה הקהילה היהודית בסובוטיצה קהילת יהודי בודפשט בית הכנסת הגדול של בודפשט קישורים חיצוניים אתר האינטרנט הרשמי של בית הכנסת של סובוטיצה (בסרבית) אתר האינטרנט הרשמי של בית הכנסת של סובוטיצה (באנגלית) אתר האינטרנט הרשמי של בית הכנסת של סובוטיצה (בהונגרית) Conservation Project - Subotica Synagogue, Serbia, סרטון בערוץ "World Monuments Fund", באתר יוטיוב (אורך: 03:51) המאמר Gabor Demeter: Synagogue in Subotica אודות האדריכלים ותוכניות בית הכנסת של סובוטיצה, באתר Subotica Sinagoga המאמר Gabor Demeter: Synagogue in Subotica אודות עיצוב הפנים בבית הכנסת של סובוטיצה, באתר Subotica Sinagoga הכניסה המערבית לבית הכנסת כפי שצולמה על ידי Google Street View באוקטובר 2014 אודות בית הכנסת ויהדות סובוטיצה באתר Jewish Virtual Library צילומי בית הכנסת באתר shutterstock אודות בית הכנסת של סובוטיצה הערות שוליים