Giorlicas

Giorlicas (vok. Görlitz, a. sorb. Zhorjelc) – miestas Vokietijoje, Saksonijos rytiniame pakraštyje. Tai labiausiai į rytus nutolęs šalies miestas. Jis yra prie Neisės upės. Už valstybės sienos, Lenkijos pusėje, yra Zgoželecas, kuris iki 1945 m. buvo Giorlico dalis. Giorlicas istoriškai priklausė Aukštutinei Lužicai, bet 1815 m. dalis Luzatijos buvo įtraukta į Silezijos provinciją, o vėliau į Žemutinės Silezijos provinciją. Giorlicas yra didžiausias iš miestų buvusioje Žemutinės Silezijos provincijoje, atitekusių Vokietijai. Šiame mieste susilieja sorbų ir vokiečių tradicijos. Istorija Sorbų kaimas Gorelic Aukštutinėje Lužicoje priklausė Šventajai Romos imperijai. Miestą trumpai užėmė Lenkijos karalius Boleslovas I Narsusis, kai įsiveržė į Lužicą tarp 1002 ir 1031 m. Po to kaimas atiteko Meiseno markai, o apie 1072 m. Bohemijos kunigaikštystei. Miestas Goreliz pirmąkart minimas imperatoriaus Henriko IV dokumente 1071 m., kuriame miestas atiduotas Meiseno vyskupui Benui. Dabar šis dokumentas saugomas Saksonijos archyve Dresdene. Miesto pavadinimas kilo nuo slaviškos frazės „sudeginta žemė“. XIII a. Giorlicas išaugo, nes buvo Via Regia kelyje. Giorlicas priklausė Lužicos lygai. 1352 m. valdant Kazimierui Didžiajam Giorlico kolonistai įkūrė Gorlicę prie Krokuvos. XVI a. pabaigoje Giorlicas tapo protestantišku. Po Trisdešimtmečio karo miestas atiteko Saksonijai 1635 m. Vienos kongresas 1815 m. atidavė Giorlicą Prūsijai. Per Antrąjį pasaulinį karą Vokietijos kariuomenė sugriovė visus tiltus per Neisę. Lenkijos komunistai pervadino Giorlico miestą dešiniame Neisės krante Zgorzelec 1948 m. Kai VDR panaikino žemes 1952 m., Giorlicas priklausė Dresdeno rajonui, bet po Vokietijos suvienijimo 1990 m. žemės buvo atkurtos. 1994 m. birželio 27 d. miestas tapo katalikų Giorlico vyskupijos centru, bet išliko protestantų tvirtove. Galerija Galerija