Saksonija

Saksonija (vok. Sachsen), oficialiai Laisvoji Saksonijos valstybė (vok. Freistaat Sachsen) – federacinė žemė Vokietijos rytuose. Saksonijoje gyvena 4,6 mln. žmonių. Sostinė – Drezdenas. Aukščiausias Saksonijos kalnas yra Fichtelis (Fichtelberg) šalia Čekijos sienos. Didžiausia upė – Elbė. Istorija Priešistoriniais laikais Saksonijoje buvo pastatytos vienos didžiausių Europoje akmeninių šventovių, datuotų V a. pr. m. e. Svarbios archeologinės vietos yra Drezdene ir Eytros ir Cvenkau kaimuose šalia Leipcigo. Slavų ir germanų gentys gyveno Saksonijoje nuo I a. pr. m. e. Romėnų laikais Saksonijos sritis tikriausiai valdė germanų karalius Marobodas. Antikos pabaigoje atsirado saksų gentys, nuo kurių kilo teritorijos pavadinimas. Saksonijos kunigaikštystė atsirado apie 700 m. ir išsiplėtė po Šiaurės Vokietiją. Saksai krikščionybę priėmė Karolio Didžiojo laikais. Saksai buvo spaudžiami frankų iš vakarų ir slavų iš rytų. Vienu metu slavai buvo užėmę Saksų valstybę. Sorbai Saksonijoje yra tų laikų palikimas. X a. Saksonija tapo Šventosios Romos imperijos, valdytos saksų kilmės Otonų, dalimi. Tuo metu Bilungai gavo daug feodų Saksonijoje. Imperatorius suteikė jiems Saksonijos kunigaikščio titulą. Mirus Magnui 1106 m. Bilungai išmirė ir Lotaras III tapo kunigaikščiu, o vėliau trumpai ir imperatoriumi. 1137 m. Saksonija atiteko Velfams. Jie kilo iš paskutinio Bilungo kunigaikščio dukters Vulfhildos Bilung. Didžiausi miestai Galerija Nuorodos Oficialus žemės puslapis