Bolgar (Volga-Bulgaaria)

Bolğar oli Volga-Bulgaaria riigi pealinn 10.–13. sajandil, koos Biläri ja Suariga. Linn asus Volga kaldal, Volga ja Kama ühinemiskohast umbes 30 km allavoolu, ja selle kõrval läänes asub tänapäeval väike linn, endine Spassk, alates 1991. aastast Bolgar. Kunagise pealinna kultuurkihti ja säilinud osi hõlmav muistis on 2014. aastal kantud UNESCO maailmapärandi nimistusse. Ajaloost Piirkond oli asustatud juba neoliitikumis ja bulgaaride asula tekkimine kaubateede ristumiskohas jääb oluliselt varasemasse aega kui riik. Volga-Bulgaaria riigi tekkimine paigutatakse 10. sajandi algusse ja sellesse perioodi jääb ka islami vastuvõtt; kontaktid kalifaadiga ja islami valitsejate poolne toetus võimaldas pealinna välja ehitada kõrgete standardite järgi: linnal oli veevärk ja kanalisatsioon ning kivist ja tellistest ehitatud hoonestu, sealhulgas mošeed ja minaretid, saunad, uhked elumajad, samuti linnakindlustused vallide, vallikraavide, puittarade ja väravatega linna lõuna-, ida- ja lääneküljel. Linnamüüridest väljaspool asusid vene küla ja armeenlaste asula. 13. sajandil vallutas Kuldhord Volga-Bulgaaria. Teine pealinn Bilär rüüstati ja vanemast pealinnast Bolğarist sai Kuldhordi ühe ulussi keskus. 14. sajandil õnnestus Bolğaril venemaa ja islamimaade kaupmehi vahendava kaubanduslinnana säilida ja hakata taastuma. Kuldhordi valitsemise perioodil ehitati ja laiendati linna nagu varem Volga-Bulgaaria ajal. Kuid 14. sajandil sai linn kannatada Kuldhordi dünastilistes sõdades 1361. aastal, Tohtamõši ja Timuri sõjas ning käis käest kätte Moskoovia-Volga-Bulgaaria sõjas sajandi lõpupoole. 1431. aastal purustati Bolğar Vassili II sõjakäigul ja seda enam ei taastatud. Paik säilitas siiski kohalike tatarlaste jaoks oma tähtsuse islami usukeskusena 16. sajandi keskpaigani, mil Ivan IV vallutas Kaasani khaaniriigi, ala võeti Venemaa koosseisu ja asustati venelastega. 18. sajandil andis Peeter I välja ukaasi, mille kohaselt tuli linna varemed mälestisena säilitada ja seda peetakse esimeseks ajaloopärandi säilitamise dokumendiks Venemaa ajaloos. Kohalikud muslimitest tatarlased austavad Bolğari ja selle säilinud mälestisi kohana, kust sai alguse islam selles piirkonnas ja külastavad seda kui palverännukohta. Nõukogude perioodil oli laialt levinud väikese hadži tava: kuna Nõukogude Liidu muslimitel polnud võimalik reisida Mekasse, peeti Bolğari piisavalt vääriliseks, et reisida sinna kui kohaliku islami sünnipaika. Mälestised Bolğari ajaloo- ja arheoloogiakaitseala asutati 1969. aastal. See on tänapäeval levinud turismisihtkoht. Mälestise koosseisu kuuluvad järgnevad ehitised: Peamošee varasest Kuldhordi perioodist. Selle säilinud minarett varises 1841. aastal ja taastati 1827. aastal tehtud jooniste järgi. Põhjapoolne mausoleum 14. sajandist, asub peamošee sissekäigu vastas. Idapoolne mausoleum 14. sajandist Väike minarett on keskaegse Bolğari ainuke ehitis, mis on säilinud peaaegu täiesti endisel kujul. Khaani hauakamber on 14. sajandi algusest pärinev mausoleum, millest on avastatud kaheksa hauda Valge kamber on kunagine avalik saun, mille kütte- ja kanalisatsioonisüsteemid on säilinud. Must kamber, tulest mustunud müüridega, võis olla medrese, kohtuhoone või sufi khanaka. Idakamber ehk khaani saun on üks vanimaid ehitisi kompleksis, pärinedes 13. sajandi keskpaigast või 14. sajandi algusest; see oli avalik saun ja jäi varemetesse juba 14. sajandil. 1730. aastatel ehitatud Jumalaema uinumise kirik, mis ehitati kloostrikirikuks, ent 1763. aastal viidi klooster üle Tšeboksarõsse. Kloostri järgi nimetati kohta Uspenskiks. Minareti varingu järel pragunes kellatorn, mis 19. sajandil ehitati uuesti. Nõukogude ajal tühjalt seisnud kirik on taastatud ja tehtud vene kultuuri muuseumiks. Pildid 21. sajandi ehitised kompleksis Tänapäeva ehitistest kuuluvad kompleksi 2000-ruutmeetrise pindalaga bulgaaride kultuuri muuseum linnamäe all jõe ääres, 2011. aastal avatud islami muuseum ehk koraani muuseum, mis ühtlasi on mälestusmärk islami vastuvõtule Tatarstani piirkonnas, ja 2012. aastal ehitatud Valge mošee. Viited