Viļkicka sala

Viļkicka sala (krievu: остров Вилькицкого) ir Krievijai piederoša neapdzīvota sala Ziemeļu Ledus okeānā. Administratīvi ietilpst Jamalas Ņencu autonomajā apvidū. Ģeogrāfija Salas izvietojušās Karas jūras dienvidos starp Obas un Jeņisejas estuāriem. Tuvākā cietzeme ir 28 km uz dienvidiem esošā Ņeupokojeva sala. Faktiski tā ir salu grupa, kas sastāv no divām atsevišķām salām — pati Viļkicka sala rietumos un 25 km gara Austrumu strēle (Восточная коса) austrumos. Salas virsma ir līdzenums, augstākais punkts ir 6 m vjl salas vidienē. Salas ziemeļu krasts ir līdzens bez līčiem un zemesragiem. Dienvidos plašais un seklais Švēdes līcis ar līdz pat 3 m augstu krauju krastu. Piekrastes joslai raksturīgas izskalotas koksnes grēdas. Sala veidota galvenokārt no uzskalotas smilts un dūņām, tās virsma klāta ar retu zāli un sūnām. Dienviddaļā vietām saldūdens ezeriņi. Vēsture Sala atklāta 1874. gadā. Nosaukta par godu hidrogrāfam un ģeodēzistam, ģenerālleitnantam Andrejam Viļkickim, kura vadītā ekspedīcija izgatavoja pirmo salas karti. No 1954. līdz 2011. gadam salā darbojās Viļkickas polārstacija. 1980. gados salā bija izvietota pretgaisa aizsardzības karaspēka daļa. 2017.—2019. gadā salā tika veikti sakopšanas darbi. Atsauces