Kemerovo sritis

Kemerovo sritis (rus. Кемеровская область) – sritis Rusijoje, pietvakarių Sibire, Sibiro federalinėje apygardoje. Kemerovo sritis sudaryta 1943 m. sausio 26 d. Šiaurėje ribojasi su Tomsko, vakaruose – su Novosibirsko sritimis, pietvakariuose – su Altajaus kraštu, pietuose – su Altajaus respublika, pietryčiuose – su Chakasija, rytuose – su Krasnojarsko kraštu. Administracinis suskirstymas Administracinis centras – Kemerovas. Sritis suskirstyta į 19 rajonų: Geografija Didžioji dalis srities teritorijos yra Kuznecko dubumoje, apribotoje Kuznecko Alatau (aukštis iki 2178 m) ir Salairo kalvagūbriu bei Gornaja Šorija masyvu. Klimatas vidutinių platumų; kontinentinis. Vidutinė sausio mėnesio temperatūra -17 °C – -22 °C; liepos – 17 °C – 20 °C. Per metus iškrinta nuo 300–500 mm kritulių lygumose iki 900 mm – kalnuose. Dauguma srities upių priklauso Obės baseinui: Tomė, Inja, Jaja, Kija. Būdingi dirvožemiai – juodžemiai ir miškų pilkžemiai. Spygliuočių (eglės, kedrai, balteglės) ir lapuočių (beržai, alksniai) miškai pietų link pereina į miškastepes ir stepes. Ekonomika Kemerovo sritis įeina į Vakarų Sibiro ekonominį regioną. Čia yra vienas svarbiausių Rusijoje akmens anglių telkinių – Kuzbasas. Be to, išgaunama geležies rūda, polimetalų rūda, auksas, rusvosios anglys. Juodosios ir spalvotosios metalurgijos, chemijos, mašinų gamybos, maisto, lengvoji, medienos apdirbimo pramonė. Yra 4 šiluminės elektrinės. Miestų apylinkėse auginamos daržovės ir vystoma gyvulininkystė. Šiauriniuose rajonuose auginami kviečiai, miežiai, avižos. Bitininkystė. Kailinių žvėrelių auginimas. Srities teritoriją kerta Transsibiro ir Pietų Kuzbaso geležinkeliai, Čeliabinsko – Čitos kelias. Kemerovo ir Novokuznecko oro uostai. Laivyba Tomės upe. Gyventojai Kemerovo srityje gyvena 2855 tūks. gyventojų; iš jų 85 % – miestuose. Gyventojų tankumas – beveik 30 žm./km². Tankiausiai gyvenama centrinė dalis – Kuzbasas, rečiausiai – kalnuotos sritys (pietūs ir rytai). Tautinė sudėtis (2010 m.): rusai – 91,8 %, totoriai – 1,4 %, vokiečiai – 0,8 %, ukrainiečiai – 0,8 %, šorai – 0,4 %, armėnai – 0,4 %. Didžiausi miestai: Novokuzneckas – 563,3 tūkst. gyv. (2005 m.) Kemerovas – 522,6 Prokopjevskas – 218,9 Kuznecko Leninskas – 109,3 Kiseliovskas – 104,1 Meždurečenskas – 103,0 Anžero Sudženskas – 84,6 Jurga – 84,1 Belovas – 79,3 Osinikai – 49,6 Šaltiniai Nuorodos Oficiali svetainė Archyvuota kopija 2007-09-28 iš Wayback Machine projekto. Kemerovo universitetas Archyvuota kopija 2012-05-14 iš Wayback Machine projekto.