Ļeņingradas apgabals

Ļeņingradas apgabals (krievu: Ленинградская область) ir Krievijas Federācijas apgabals Ziemeļrietumu federālajā apgabalā pie Baltijas jūras un pie valsts robežas ar Igauniju un Somiju. Apgabals robežojas ar Karēliju ziemeļaustrumos, Vologdas apgabalu austrumos, Novgorodas apgabalu dienvidos un Pleskavas apgabalu dienvidrietumos. Ļeņingradas apgabala centrs ir Sanktpēterburga, kas nav šī apgabala daļa. Lielākā daļa apgabala iedzīvotāju ir krievu tautības (92,7 %). Apgabala austrumu daļā saglabājušies daži tūkstoši Ingrijas pamatiedzīvotāju vepsu. Pēc reliģiskās pārliecības — pareizticīgie (55,1%), reliģiozi, bet nepieder kādai reliģijai (20%), ateisti (8%). Vēsture Caur apgabala teritoriju vēsturiski gāja ceļš no varjagiem uz grieķiem, un Vecā Ladoga bija pirmā Rurika rezidences pilsēta. Vēlākos gadsimtos par šo somu, karēļu, ižoru, votu, vepsu un krievu apdzīvoto teritoriju cīnījās Zviedrijas un Krievijas valstis, līdz Lielā Ziemeļu kara laikā 1710. gadā Pēteris I šeit nodibināja Krievijas caristes jauno galvaspilsētu Sanktpēterburgu. Apgabals izvietojās Pēterburgas guberņas teritorijā, bet tā ziemeļu rajoni un Viborgas pilsēta vēsturiski ietilpa Somijas lielhercogistes teritorijā. Šīs teritorijas Somija zaudēja Ziemas kara rezultātā. Ivangorodas apkārtne līdz 1945. gadam ietilpa Igaunijā. Pēc PSRS sabrukuma apgabals saglabāja Ļeņingradas apgabala nosaukumu. Administratīvais iedalījums Administratīvi Ļeņingradas apgabals ir sadalīts 1 pilsētas rajonā (городской округ) un 17 rajonos (муниципальный район). Pilsētas Ļeņingradas apgabalā ir 31 pilsēta: Ārējās saites Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: Ļeņingradas apgabals. Encyclopædia Britannica raksts (angliski) Visuotinė lietuvių enciklopedija raksts (lietuviski) Krievijas Lielās enciklopēdijas raksts (krieviski) Krievijas Lielās enciklopēdijas raksts (2004-2017) (krieviski) Pareizticīgo enciklopēdijas raksts (krieviski)