Kostamus

Kostamus (karjalaksi Koštamuš, ven. Костомукша, Kostomukša) on kaivosteollisuuskaupunki Kontokkijärven etelä- ja itäpuolella Karjalan tasavallassa, Venäjällä, lähellä Suomen rajaa. Kostamus muodostaa ympäröivine maaseutuineen Kostamuksen kaupunkipiirin (ven. Костомукшский городской округ, Kostomukšski gorodskoi okrug), joka on tasavallan piireihin (raion) rinnastettava hallintoyksikkö. Vuonna 2024 kaupungissa oli 25 878 asukasta. Koko kaupunkipiirin väkiluku oli maaseutukylien 592 asukasta (kuten Vuokkiniemi) mukaan lukien 26 470. Kaupunkiin johtaa sekä maantie että rautatie Suomesta Vartiuksen raja-aseman kautta. Kostamuksesta on myös rautatieyhteys itään Suojärven–Jyskyjärven radalla olevalle Lietmajärven asemalle. Tämä yhteys valmistui vuonna 2001. Kostamuksessa on ortodoksinen kirkko ja vapaakirkko. Historia Kostamuksen kylä kuului ennen vuotta 1920 Kontokin kunnan alueeseen ja sittemmin Uhtuan piiriin. Kostamus kuului Vienan tärkeimpiin runokyliin. Kostamuksen kylä oli Suomen miehittämänä 1941–1944, suurimman osan jatkosodan ajasta. Sodan alkupuolella neuvostopartisaanit polttivat Kostamuksen maan tasalle. Vanhan Kostamuksen kylänosia järven ympärillä olivat Kylä, Saviniemi, Prokkola, Elovuara, Kylmäsenvuara, Vatala, Eläntävuara, Riekinranta, Koivuvuara, Tiitanvuara, Kuokkaniemi, Stahveinranta ja Jyrkilä. Hieman etäämpänä, Kenttijärven suuntaan vievän vesistön varrella sijaitsivat Ahvenjärvi ja Suojärvi, josta oli kotoisin Karjalan kansalliskirjailija Jaakko Rugojev. Kostamuksen valtasuvut toiseen maailmansotaan saakka olivat Peksujeff, Vatanen ja Rugojev. Jatkosodan aikana Kostamuksesta Vuokkiniemeen siirtynyt Iro Peksujeff oli yksi viimeisiä tunnettuja vienalaisnaisia, joilta suomalaiset keräsivät talteen kansanperinnettä ja -runoutta. Näitä tietoja löytyy tallennettuna Suomalaisen Kirjallisuuden Seuran kansanrunousarkistosta. Kostamuksen vanhan kylän paikka jäi kokonaan veden alle, kun Kostamusjärvi muutettiin lietealtaaksi ja sen pintaa nostettiin. Kaupunki Kostamuksesta tuli vuonna 1983. Vuokkiniemen kylähallintoalue liitettiin Kostamuksen kaupungin alaisuuteen 1988. Kaivoskaupungin rakentaminen Kostamuksen rautamalmiesiintymä löydettiin vuonna 1946. Kostamuksen kaupunki ja vuoriteollisuuskombinaatti rakennettiin suomalaisvoimin presidentti Urho Kekkosen harjoittaman lobbaustyön tuloksena vuosina 1977–1985, ja sitä pidettiin elintärkeänä piristysruiskeena Suomen talouselämälle ja erityisesti Kainuun maakunnalle aikana, jolloin vallitsi korkea työttömyys. Samassa yhteydessä rakennettiin myös Suomen puolelta, Kontiomäen risteysasemalta Vartiuksen raja-aseman kautta Kostamukseen kulkeva rataosa, joka valmistui jo vuonna 1976. Kaivos on tuottanut malmia Neuvostoliiton (sittemmin Venäjän) oman terästeollisuuden lisäksi suomalaiselle Rautaruukille. 20. maaliskuuta vuonna 1980 tapahtui Kostamuksen linja-autoturma. 43 kainuulaista Kostamuksen rakentajaa aamulla töihin kuljettanut linja-auto törmäsi jarruttamatta raskaassa lastissa olleeseen kuorma-autoon, minkä seurauksena kuoli välittömästi 8 ja loukkaantui 33 ihmistä, joista kaksi kuoli myöhemmin sairaalassa. Onnettomuuden uhrit kävivät ensin Kostamuksen terveysasemalla, jonka jälkeen heidät kuljetettiin rajalle ja edelleen Suomen sairaaloihin. Maaliskuussa 2006 paljastettiin onnettomuuspaikan läheisyydessä muistomerkki liikenneonnettomuuden uhreille. Syyskuun 14. 2013 paljastettiin Kostamuksessa Urho Kekkosen ja Aleksei Kosyginin neuvottelujen muistopatsas. Väkiluvun kehitys Oheinen taulukko kuvaa Kostamuksen kaupunkitaajaman asukasluvun kehitystä väestönlaskentojen (1979–2010) mukaan. Vuonna 1979 Kostamus oli vielä Kalevalan piiriin kuuluva kaupunkityyppinen taajama. Myöhemmissä väestönlaskennoissa se muodosti oman kaupunkipiirinsä, johon kuului muutamia satoja maaseutukylien asukkaita. Asutut paikat Kostamuksen kaupunkipiirissä on 7 asuttua paikkaa: Kostamus (Костомукша, Kostomukša) Latvajärvi (Ладвозеро, Ladvozero) Ponkalahti (Поньгагуба, Pongaguba) Tollonjoki (Таллорека, Talloreka) Venejärvi (Суднозеро, Sudnozero) Vuokkiniemi (Вокнаволок, Voknavolok) Zaretšnyi (Заречный) Elinkeinot Kostamuksen kaivoskombinaatti yksityistettiin Neuvostoliiton hajoamisen jälkeen. Nyt sen omistaa OAO Karelski okatyš -niminen yhtiö ("Karjalan Pelletti"), joka on Kostamuksen merkittävin työnantaja. Yhtiö työllistää noin 6 500 ihmistä, ja se kuuluu Severstal-konserniin. Rautapellettirikastamo, jota alettiin rakentaa 1974, työllistää välillisesti huomattavan osan kaupunkilaisista. Kostamuksessa tuotetaan 30 % Venäjän rautapelleteistä. Kostamuksesta viedään Severstalin rautamalmia Kokkolan satamaan, josta se kuljetetaan maailmalle, 3–4 junaa vuorokaudessa. Kussakin junassa on 60 vaunua täynnä rautamalmia. Kaupungissa on toiminut vuodesta 1992 myös Carhatec, joka on PKC Groupin alihankkija. Se valmistaa ajoneuvojen johtosarjoja. Vuonna 2006 kaupunki sai Kultainen rupla -arvonimen elinkeinopolitiikastaan ja sosiaalisesta kehityksestään. Media Lehdistö Kostamuksessa ilmestyy Kostamuksen uutiset, Новости Костомукши . Lehden väliaikainen päätoimittaja on Irina Aleksejeva Kuznetsova. Lehti on kaupungin virallinen uutislehti. Ilmoituslehtenä ilmestyy Kostamuksen ilmoituslehti, Газета объявлений Костомукши Lisäksi on Kaikki kaikesta-lehti, Все обо всем, sekä lehti Kaupunki, Город Verkkojulkaisuna ilmestyy 64. leveyspiiri verkossa, Сетевое издание «64 параллель онлайн» . Sen päätoimittajana on Grigori Vojevodin. Radio Kostamuksessa on kolme radioasemaa, Paikallisradio, Местное радио, joka lähettää taajuudella 100,4 MHz ja radio Toinen aalto, Вторая волна, joka lähettää taajuudella 102,3 MHz, ja sillä on myös verkkolähetys. Europa Plus -ketjukanava, jolla on myös paikallista ohjelmaa, kuuluu taajuudella 105,1 MHz kaupungissa. Tunnettuja kostamuslaisia Jaakko Rugojev (1918–1993), kirjailija (Kostamuksen Suojärvi) Lähteet Kirjallisuutta Jyrki Koulumies, Kohtalona Kostamus. Risto Kangas-Ikkalan muistelmat. Siltala, 2012 Aiheesta muualla Справка об исторических, культурных, демографических и национальных особенностях Костомукшского городского округа (Tietoja kaupunkipiiristä, mm. kansallisuusjakauma vuonna 2002) Virallinen Karjala. Karjalan tasavallan valtiovaltaelinten virallinen palvelin. Arkistoitu 29.10.2017. Viitattu 11.5.2013. (venäjäksi) Jandex-karttapalvelu Miettinen Hannu: Neuvostojohdon lahja Kekkoselle. Turun Sanomat, 9.8.1997. Artikkelin verkkoversio. Viitattu 18.11.2007. Arkistoitu 30.9.2007.