Laukiška

Laukiška (arba Laukiškas, Laukiškos, Laukiškiai, vok. Laukischken, iki 1907 m. vok. Gut Adlig Laukischken, 1945–1946 m. rus. Лйаукишкен, nuo 1946 m. rugsėjo 7 d. Saranskojė, rus. Саранское) – gyvenvietė Kaliningrado srities centrinėje dalyje, Polesko rajone, 11 km į pietryčius nuo Labguvos, prie Mauros upės. Nuo 2008 m. birželio 30 d. Saranskojės kaimo gyvenvietės kaimas. Istorija Sembos žemės kaimo pavadinimas lietuviškos kilmės. Laukiška minima nuo 1258 m. Apie 1272 m. Vokiečių ordinas pastatė medinę, 1327 m. – mūrinę Laukiškos pilį. Nuo XVI a. valsčiaus centras. XIV a. viduryje pastatyta katalikų koplyčia, vėliau – erdvesnė. 1607 m. jai suteiktas evangelikų liuteronų bažnyčios statusas. 1807 m. ar 1812 m. ji tapo parapijos bažnyčia. 1858 m. restauruota. Po 1579 m. įsteigta parapinė mokykla. Per Laukišką ėjo plentas Labguva–Skaisgiriai ir geležinkelis Karaliaučius–Tilžė. Lietuviškos pamaldos bažnyčioje laikytos iki 1924 m. Po Antrojo pasaulinio karo senoji gyvenvietė nuniokota, dvaro sodyba beveik sunaikinta, nugriautas bažnyčios bokštas, pastate įrengti kultūros namai, sunaikintos kapinės. 1994 m. nugriauta klebonija, pilis pritaikyta mokyklai. 1818–1871 m. Prūsijos karalystės Rytų Prūsijos provincijos, 1871–1918 m. Vokietijos imperijos, 1918–1933 m. Veimaro respublikos, 1933–1945 m. Trečiojo reicho Karaliaučiaus apygardos Labguvos apskrities kaimas. 1947–2008 m. Saranskojės apylinkės (Саранский cовет) centras. Gyventojai Lietuviai Iki XVIII a. pradžios beveik visi Laukiškos ir apylinkių gyventojai buvo lietuvninkai. Sulietuvėjo ir dalis prūsų. Vokiečių padaugėjo per XVIII a. pirmosios pusės didžiąją kolonizaciją. Konfirmacijai jaunuoliai lietuvių kalba buvo rengiami iki XIX a. pabaigos. Žymūs žmonės Laukiškoje kunigavo lietuvių raštijai nusipelnę darbuotojai: 1555–1563 m. A. Jomantas, 1579–1607 m. D. Gaidys, 1641–1646 m. Jonas Partatijus, kurio žmona buvo Simono Dacho apdainuotoji Taravos Anikė. 1643 m. jiems gimė sūnus lietuvių giesmių eiliuotojas F. Partatijus. 1646–1652 m. Kristijonas Grubė 1653–1676 m. J. M. Beilšteinas, 1691–1710 m. kunigavo jos sūnus J. A. Beilšteinas. Parapinėje mokykloje mokytojavo D. Gaidys, J. Partatijus, XIX a. F. Visikaitis, F. A. Wittke (Vitkus?), Kristijonas E. Paulaitis, 1816–1819 m. precentoriavo S. G. Ostermejeris. 1700 m. gimė kunigas M. Z. Engelis. Apylinkė Saranskojės apylinkės teritorijoje buvo šios gyvenvietės: Šaltiniai Nuorodos Губин А.Б. Топонимика Калининграда. Реки и водоемы // Калининградские архивы. – Калининград, 2007. – Вып. 7. – С. 197–228. Населенные пункты Калининградской области: краткий спр. / Ред. В.П. Ассоров, В.В. Гаврилова, Н.Е. Макаренко, Э.М. Медведева, Н.Н. Семушина. – Калининград: Калинингр. кн. изд-во, 1976. Населенные пункты Калининградской области и их прежние названия = Ortsnamenverzeichnis Gebiet Kaliningrad (nordliches Ostpreussen) / Сост. Е. Вебер. – Калининград: Нахтигаль, 1993.