Uusi-Siperia

Uusi-Siperia (ven. Но́вая Сиби́рь) on Venäjän pohjoispuolella Laptevinmeren ja Itä-Siperian meren välissä oleva, Anjousaarten itäisin saari. Se on Uuden-Siperian saarista pohjoisin, ja sen pinta-ala on likimain 6 200 neliökilometriä, jolla se on sijoitettu suurimpien saarten listalla sijalle 102. Uuden-Siperian maaperä on alavaa ja pääosin tundrakasvillisuuden peitossa. Saaren maapohja koostuu myöhäisliitukaudelta asti kulkeutuneista klastisista sedimenteistä. Sedimentit puolestaan koostuvat erilaisista harmaista ja vihreänharmaista hiekka- ja hiesukerroksista, sekä ruskeaa kivihiiltä sisältävistä kerroksista. Uuden-Siperian saarella on huomattavan paljon pystysuoria puunrunkoja, tukkeja, lehtien jälkiä ja muita kasvien jäänteitä, joiden runsas määrä johtuu siitä, että ne ovat olleet luonnolle alttiina rantakallioilla ja etelärannikon ylängöillä. Tukkien ja puunrunkojen runsauden vuoksi varhaiset tutkijat ja paleobotanistit alkoivat kutsua Derevyannye Hillsin ylänköjä nimillä "Wood Mountains" eli Metsävuoret ja "Tree Mountain" eli Puuvuori. Erilaisia itiökasveja käsittävä tundrakasvillisuus verhoaa Uutta-Siperiaa. Tundra muodostuu hyvin matalakasvuisesta ruohosta, kaisloista, sammalista ja jäkälistä, jotka peittävät kukin joko osittain tai kokonaan saaren maaperää. Venäläinen tutkija ja kauppias Jakov Sannikov oli tunnetusti ensimmäinen eurooppalainen Uuden-Siperian saarelle astunut. Hän löysi sen eräällä monista tutkimusretkistään vuonna 1806. Katso myös Luettelo maailman suurimmista saarista Uuden-Siperian saaret Lähteet Wayback Machine: Uuden-Siperian saaret (englanniksi) Viitteet