Lavrentija

Lavrentija (ru. Лаврентия) je selo u Čukotskom okrugu. Nalazi se na krajnjem istoku Ruske Federacije i jedan je od najistočnijih naseljenih mjesta na azijskom kontinentu. Toponim Selo je dobilo ime po zaljevu sv. Lovrijenca u neposrednoj blizini Beringovog prolaza. Toponim nastaje sa kapetanom Jamesom Cookom koji je u zaljev stigao na blagdan sv. Lovre tj. 10. augusta 1778. godine. Čukotski stari naziv za Lavrentiju je Ӄытрын. Demografija Prema federalnom popisu stanovništva iz 2021. u selu je živjelo 1.420 stanovnika. Broj stanovnika sela je rastao tijekom sovjetske ere, da bi se drastično smanjio tijekom 1990-ih. Čukči i Eskimi čine većinu stanovnika sela. Geografija Selo se nalazi na južnoj obali zaljeva sv. Lovrijenca nasuprot negdašnjeg Pinakulja. U razmaku od 27 kilometara od sela nalaze se „Lovrinski ključevi” (Лоринские ключи ili Лоринские источники), vrelo mineralnih termalnih voda, a 17 kilometara južno se nalazi historijsko-kulturni kompleks „Jandogai” (Яндогай), na čijem se teritoriju nalazi drevno čukčijsko naselje koje datira iz 1. milenijuma naše ere. Ekonomija U selu postoje industrijska poduzeća od lokalnog značaja. Način života je blizak tradiciji Čukča i Eskima, a osnovu gospodarstva čine poljoprivredna poduzeća koja se bave morski lov i uzgoj sobova. Selo ima jednu školu, jednu knjižnicu, okružnu bolnicu, ljekarnu i jedan dom kulture. U Lavrentiji se nalazi regionalno sjedište jedne zrakoplovna tvrtke. Historija Lavrenitja je osnovana pod statusom „sela” (cело) 1928. godine, kada je nastala „Čukotska kultbaza” (Чукотская культбаза), kulturno i političko utočište koje su vodili komunisti. Parobrod natovaren drvetom za izgradnju kuća i drugih zgrada ušao je u zaljev sv. Lovrijenca u augustu 1927. sa nekoliko radnika na brodu. „Čukotska kultbaza” je povezivala razne upravne i gospodarske ustanove unutar oblasti kako bi promicala ustaljenje sovjetske vlasti nad teritoriju. U jeseni 1928. kultbaza se sastojala od nekoliko zgrada: veterinarske stanice, radionice za popravak motornih vozila i kućanskih aparata, bolnice, skladišta, nekoliko kuća, tvornica, internata i tri stambene zgrade. U decembru 1930. Lavrentijska kultbaza postala je upravno središte tadašnjeg „Čukotskog okruga”, ali je u aprilu 1932. centar okruga premješten u Anadir. U decembru 1933 na sastanku okružnog KPSS-a u Lavrentiji pokrenuto je pitanje u vezi sa potencijalnim preseljenjem okružnih ustanova „Čukotskog okruga” sa tadašnje lokacije u Uelenu u Lavrentiju. Premještaj je se konačno obavljen, iako sporo: definitivna odluka je donesena tek krajem 1940. godine a prve ustanove su zapravo preseljene tek 1942. godine, te zbog Drugog svjetskog rata dovršene su samo 1946. godine. Preseljenjem okružne uprave u Lavrentiju, izgrađena je novi aerodrom, koji je tijekom Drugog svjetskog rata korištena za takozvane Lend-Lease letove. Jedna redovita zračna linija je uspostavljena 1955. između Lavrentije i Uelena. Godine 1958. određeni broj Jupika iz Naukanu je preseljen u Lavrentiju nakon zatvaranja Naukana. Kultura Selo ima jedan Regionalni lokalni muzej (Лаврентьевский районный краеведческий музей), koji je otvoren 14. novembra 1969. u okružnom domu kulture. U domu kulture djeluje narodni klub „Etti” (Етти) zajedno sa narodnom ansamblu „Bijelo jedro” (Белый парус). U julu i augustu, selo je godišnji domaćin „Festivala morskih lovaca” u Beringiji, tradicionalna čukčijsko-eskimska bajdarska utrka i glavni kulturni događaj u oblasti. U selu postoji jedna pravoslavna crkva koja nosi ime Arhanđela Mihaila. Administrativni i općinski status Unutar okvira administrativnih općinskih podjela, Lavrentija je podređena općinskom Čukotskiom rajonu i uključena kao „Ruralno naselje Lavrentija” (Сельское поселение Лаврентия).. Klima Lavrentija ima klimu polarne/arktičke tundre (Köppenova klasifikacija klime ET) jer najtopliji mjesec ima prosječnu temperaturu između 0 °C i +10 °C tj. između 32 °F i 50 °F. Transport Lavrentija se nalazi 650 kilometara (404 kopnenih milja) od Anadira. Ima mali mjesni aerodrom (Aerodrom Zaliv Lavrentija, ICAO: UHML) koji ga povezuje sa Anadirom, a sa Anadirskog aerodroma su dostupne linije prema Vladivostoku (aerodrom Vladivostok – VVO) i Moskvi (Šeremetjevo – SVO). Vrijeme leta od Lavrentije do Anadira je oko dva sata. Lavrentija je povezana selom Lorinom sa neasfaltiranim putem od 40 kilometara (25 milja). Osim tog kratkog puta, Lavrentija nije povezana ni sa jednim drugim dijelom svijeta, iako je upravni centar rajona. Stoga, naselje ima nekoliko puteva unutar sebe. Postoji jedan redoviti autobus na relaciji Lavrentia-Lorino. Pomorski transport obavlja brod „Kapetan Sotnikov” (Капитан Сотников), koji plovi na relaciji Anadir-Lavrentija posebno tijekom ljetnih mjeseci. Galerija slika Vanjske veze Informativna stranica Chukotka Arhivirano 2023-11-01 na Wayback Machine-u Napomene Reference Bibliografija