Edvard Radzinski

Edvard Stanislavovitš Radzinski (ven. Эдвард Станиславович Радзинский) (s. 1937 Moskova, Neuvostoliitto) on venäläinen, Moskovan Historiallisessa arkistoinstituutissa opintonsa suorittanut historioitsija. Hän on ollut Neuvostoliitossa ja Venäjällä paremmin tunnettu näytelmäkirjailijana, prosaistina, televisioesiintyjänä ja elokuvien käsikirjoittajana. Hän on kirjoittanut myös historiasta useita kirjoja, joita toimittajat ja historioitsijat ovat luonnehtineet ”kansanhistoriaksi” (venäläinen termi, jolla tarkoitetaan näennäishistoriaa). Elämäkerta Radzinskin vanhemmat olivat näytelmäkirjailija Stanislav Radzinski ja tämän puoliso Sofia. Radzinski opiskeli Moskovan arkistoinstituutissa ja on historioitsija. Hän avioitui 1955 näyttelijä Alla Geraskinan kanssa, joka on suositun neuvostoliittolaisen kirjailijan Lia Geraskinan tytär. Heidän poikansa Oleg on syntynyt 1958. KGB pidätti Olegin 1982, ja hänet tuomittiin kuudeksi vuodeksi vankilaan neuvostovastaisesta propagandasta. Hän vapautui 1987 ja muutti ulkomaille. Radzinski ja Geraskina erosivat 1964, ja Radzinski avioitui myöhemmin Tatjana Doroninan kanssa, joka oli 1960–1970-luvulla johtavia neuvostoliittolaisia näyttelijöitä. He erosivat sittemmin, ja nykyisin hän on naimisissa näyttelijä Elena Denisovan kanssa. Julkaisut Radzinski on kirjoittanut 1990-luvulta alkaen teoksia sarjaan Historian salaisuuksia. Hän on kirjoittanut kirjan Stalin, jossa kuvataan Neuvostoliiton alkuaikojen valtataisteluja Kremlissä Leninin kuoleman jälkeen. Hän esimerkiksi olettaa, että olisi ollut olemassa laajempi Leninin testamentti, josta on viitteitä erään emigrantin postuumisti New Yorkissa julkaistuissa muistelmissa. Haastattelujen perustella, joita hän oli tehnyt Stalinin entisten henkivartijoiden ja muiden todistajien kanssa, hän kertoo kuinka Lavrenti Berijan toverit yrittivät myrkyttää Stalinin. Hän myös nostaa valoon asiakirjat, jotka tukevat Viktor Suvorovin hypoteesia, että Stalin aikoi hyödyntää natsi-Saksaa välikätenä (”jäänmurtajana”) länttä vastaan ja ”vapauttaa” sitten Euroopan natsien miehityksestä. Historioitsija David Brandenberger suhtautuu hyvin kriittisesti Radzinskiin. Hän sanoo, että tämän kirja Stalinista ”on kokoelma maailmaa jo vuosikymmeniä kiertäneitä faktoja, mielipiteitä ja juoruja”, ja esittää vaihtoehdoksi O. V. Hlevnjukin, Lars Lihin, Stephen Kotkinin ja Robert W. Thurstonin teoksia. Radzinski kiinnostui jo varhaisessa vaiheessa Romanovien kohtalosta. Hänellä oli mahdollisuus päästä Romanoveja koskeviin salaisiin tietoihin arkistoissa työskennelleiden opiskeluaikaisten ystäviensä ansiosta. Radzinski tuli tutkimuksissaan siihen tulokseen, että mahdollisesti kaksi lapsista selviytyi teloituksesta hengissä. Tämän hän esittää kirjassaan Viimeinen tsaari - Nikolai II:n elämä ja kuolema. Radzinski on kirjoittanut suomalaisesta kommunistipoliitikosta O. W. Kuusisesta näytelmän Toveri K. Näytelmä kertoo Kuusisen neuvostoajasta Stalinin lähipiirissä, ja sitä esitettiin vuonna 2014 Helsingin Kaupunginteatterin suurella näyttämöllä. Suomennetut teokset Viimeinen tsaari: Nikolai II:n elämä ja kuolema, suom. Kari Klemelä. WSOY, 1992. Stalin, suom. Kari Klemelä, WSOY, 1996. Rasputin, suom. Kari Klemelä. WSOY, 2000. Aleksanteri II: Venäjän suuri vapauttaja, suom. Kari Klemelä.WSOY, 2005 Lähteet Aiheesta muualla Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Edvard Radzinski Wikimedia Commonsissa peoples Edvard Radzinsky (venäjäksi) Aldebaran.ru: Edvard Radzinsky (Arkistoitu – Internet Archive) (venäjäksi) Телепрограмма "Большая разница" про маленького Эдварда Радзинского от 27.06.2010 (venäjäksi)