Suhhoi Su-24

Suhhoi Su-24 (NATO koodnimetus Fencer) on muudetava tiivanoolsusega kahemootoriline ründelennuk. See töötati välja Nõukogude Liidus iganenud ründelennuki Jak-28 väljavahetamiseks. Su-24 oli esimene Varssavi pakti lennuk, millel on integreeritud digitaalne navigatsiooni- ja relvasüsteem. Kontseptsioonilt analoogne 1964. aasta detsembris esmalennu teinud USA lennukiga General Dynamic F-111. NSV Liidu õhuvägedel oli vaja samasuguse võimekusega madalatel kõrgustel ülehelikiirusel (1315 km/h) lendavat lennukit. Su-24 esmalend toimus 17. jaanuaril 1970. Ehitati umbes 1400 lennukit, lennuk on siiani Venemaa õhu- ja mereväe relvastuses. Lennuki tiivakonsoole saab lennu käigus nihutada nelja asendisse: tiivanoolsus 16° õhkutõusmisel ja maandumisel, 35° ja 45° tavaliselt lennul, 69° suurel kiirusel. Su-24 arendab optimaalsel kõrgusel kuni kahekordset helikiirust Mach 2,18 (2320 km/h). Lennuki püsirelvastuses on üks Gatlingu tüüpi 23 mm automaatkahur GŠ-6-23M; 8 tiivaalust kinnituspülooni kuni 8000 kg relvastuse riputamiseks. Su-24 on tänu tugevale ja vastupidavale konstruktsioonile Araabia riikides küllaltki nõutud. Su-24 arendamise käigus tehtud katselendudel on hukkunud suurim arv Suhhoi lennukite katselendureid, katapulteerunud lenduritest 8 jäi ellu ja 13 hukkus. Lennukist Su-24 on tehtud ka modifikatsioone: Su-24M, Su-24M2, Su-24MR (NATO koodnimetus Fencer E) – luureversioon, Su-24MP Fencer F REL-versioon, ülesanneteks REL luure ja häirimine. Kasutajad Ukraina Viited Välislingid Heiki Suurkask, Su-24 – nõukogude ründelennuk, mis pole just enam tehnika viimane sõna, forte.delfi.ee, 24.11.2015