L (tvaika lokomotīve)

Tvaika lokomotīve L (krievu: Л; par godu Ļevam Ļebedjanskim; līdz 1947. gadam — P (krievu: П; no Pobeda — ‘uzvara’); rūpnīcas indekss: P32 (32. tipa lokomotīve)) ir Padomju Savienības 2-10-0 (1-5-0) tipa maģistrālā kravas tvaika lokomotīve, ko Otrā pasaules kara beigās kopīgi izstrādāja Kolomnas rūpnīca un Viskrievijas Dzelzceļa transporta pētniecības institūts konstruktora Ļeva Ļebedjanska un akadēmiķa Sergeja Siromjatņikova vadībā un ražoja no 1945. līdz 1955. gadam. Viena no labākajām un visizplatītākajām (vairāk nekā 4 tūkstoši lokomotīvju) padomju tvaika lokomotīvēm, ko varēja izmantot visā PSRS dzelzceļa tīklā, par ko tās konstruktoriem un izstrādātājiem piešķīra Staļina prēmiju. Dzelzceļnieku un dzelzceļa entuziastu vidū tvaika lokomotīves L tiek sauktas par Ļebedjanku (Лебедянка) vai Ļebed (Лебедь). Tā kalpoja par bāzi OR18 tvaika lokomotīvei (vēlāk pārdēvēta par LV), kas bija ekonomiskākā padomju tvaika lokomotīve (lietderības koeficients 9,3%). Pretēji izplatītajam uzskatam, oficiālais nosaukums Pobeda bija L tvaika lokomotīve, nevis P36, kuras ražošana sākās tikai 1950. gadā. Vēsture Pirmssākumi 1942. gadā, Otrā pasaules kara laikā, mainoties kara gaitai Padomju Savienībā sākās daudzu rūpniecības uzņēmumu, tostarp lokomotīvju ražošanas uzņēmumu, daļēja reevakuācija. Starp kuriem bija arī Kolomnas rūpnīca, kuras lielākā daļa ēku bija iznīcinātas vācu gaisa triecienu laikā. Pirms rūpnīcas atjaunošanas bija jāizlemj kāda konstrukcijas tvaika lokomotīves tajā būvēs, jo pirms kara rūpnīca būvēja tvaika lokomotīves ar lokšņu rāmi (galvenokārt Su un E). Blokrāmju tvaika lokomotīvju (FD, IS) ekspluatācija, parādīja to priekšrocības ievērojamā šķērsvirziena izturības palielināšanā un augstuma samazināšanā. Tādēļ rūpnīcas veco cehu atjaunošanas vietā uzbūvēja jaunus, kuru aprīkojums ļāva ražot lokomotīves ar blokrāmjiem.. Projektēšana 1944. gada sākumā akadēmiķa Sergeja Siromjatņikova vadībā izveidoja komisiju, kuras mērķis bija izstrādāt jaunus kravas lokomotīvju tipus pēckara ražošanai. Lai apmierinātu pieaugošos kravu pārvadājumu apjomus, komisija ieteica pirmām kārtām būvēt 2-10-0 (1-5-0) tipa lokomotīves ar sakabes svaru 90 tonnas, tādēļ projektētājiem uzdeva izveidot pietiekami ekonomisku lokomotīvi, kas būtu piemērota izmantošanai visā Padomju Savienības dzelzceļa tīklā bez būtiskiem ātruma ierobežojumiem un kuras sērijveida ražošanu varētu uzsākt ļoti īsā laikā. Konkursa rezultātā Dzelzceļa tautas komisariāts apstiprināja Kolomnas mašīnbūves rūpnīcas projektu, un 1945. gada 5. oktobrī pirmā jaunās konstrukcijas lokomotīve ar apzīmējumu P-0001 (Pobeda, rūpnīcas apzīmējums — P32) veica savu pirmo braucienu no Kolomnas uz Ribnojes staciju un atpakaļ, atpakaļceļā velkot ar 2300 tonnas smagu kravu. Tajā pašā gadā rūpnīca izgatavoja otro lokomotīvi — P-0002. Par jaunās kravas lokomotīves izstrādi inženieri Ļevs Ļebedjanskis, Genādijs Žilins, Viktors Čistovs, Dmitrijs Ļvovs, Vladimirs Utkins un Vladimirs Djakovs 1947. gadā saņēma Staļina prēmiju. Ar PSRS Ministru padomes 1947. gada 14. janvāra dekrētu lokomotīvei piešķīra L sērijas apzīmējumu, par godu galvenajam konstruktoram Ļ. Ļebedjanskim. Iepriekš saražotajām sērijas lokomotīvēm (Nr. 0001—0078 un Nr. 1001) arī nomainīja indeksu uz L. Ražošana Saskaņā ar pieejamajiem datiem, no 1945. līdz 1955. gadam uzbūvētas 4199 L sērijas tvaika lokomotīves. Vorošilovgradas lokomotīvju rūpnīca saražoja arī vienu eksperimentālu tvaika lokomotīvi Lk−4276, tādējādi kopumā uzbūvētas 4200 tvaika lokomotīves. Lokomotīves ražoja Kolomnas rūpnīcā (1945—1954), Vorošilovgradas lokomotīvju rūpnīcā (1950—1955) un Brjanskas mašīnbūves rūpnīcā (1946—1950). Mūsdienās Lielie ražošanas apjomi un relatīvi vēlais ražošanas datums (salīdzinot ar O tipa lokomotīvēm) noveda pie tā, ka pēc PSRS sabrukuma palika diezgan liels skaits L sērijas lokomotīvju. Pirmā L-0001 sērijas lokomotīve (tagad tai ir atgriezts sākotnējais apzīmējums P-0001) ir starp Maskavas dzelzceļa muzeja eksponātiem. L-0012 lokomotīve uzstādīta uz postamenta netālu no bijušās Kolomnas lokomotīvju rūpnīcas. Krievijā atsevišķas šīs sērijas lokomotīves izmanto retro vilcienu reisos. Latvijā lokomotīves saglabājušās Jelgavā (L-3599), Gulbenē (L-4578) un Latvijas dzelzceļa vēstures muzeja Rīgas muzeja filiālē (L-0312). Lokomotīve L-0312 no 1963. gada darbojusies Latvijā, Daugavpils, Jelgavas un Rīgas lokomotīvju depo, līdz 1989. gadam. Pēdējo reizi šī lokomotīve izmantota 1999. gadā, kad Latvijas dzelzceļa 80. gadu svinību laikā, lokomotīve veica pasažieru vilciena reisu no Rīgas uz Sloku. Atsauces Ārējās saites Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: L.