מנזר פוטנה

מנזר פוטנה (ברומנית: Mănăstirea Putna) הוא מנזר רומני אורתודוקסי ואחד החשובים ברומניה מבחינה תרבותית, דתית ואמנותית. המנזר הוקם ביישוב פוטנה בדרום חבל בוקובינה (כיום במחוז סוצ'אבה, ב-1466 על ידי שליט נסיכות מולדובה שטפן הגדול. המנזר פוטנה נוסד על אדמות עליהן זרם הנחל פוטנה (אשר מקורו בהרי אובצ'ינה של בוקובינה). שטפן הגדול התפרסם בזכות בנייתו והשפעתו, כאשר בנה עשרות מנזרים וכנסיות ברחבי מולדובה (הוא נהג לבנות מבני דת אחרי כל ניצחון צבאי חשוב שצלח). מנזר פוטנה מכיל את קברו של שטפן ושל חלק מבני משפחתו. בימינו הוא מוקד לצליינים. הסמלים שמעטרים את קברו הם עדויות לצביון האמנות המולדבית בעת שלטונו של שטפן הגדול. הכנסייה מוקדשת לעלייה השמיימה של מרים, אם ישו. המנזר כפוף לארכיבישופות סוצ'אבה ורדאוץ ולמטרופוליה האורתודוקסית הרומנית של מולדובה ובקובינה. בספריית המנזר נשמר "האוונגליון של פוטנה". היסטוריה אחרי ששטפן הגדול ניצח את ההונגרים בקרב באיה והשתלט על מצודת קיליה, הוא החל בעבודות הבנייה של המנזר כאות תודה לאלוהים, ב-10 ביולי 1466. הכנסייה נועדה להיות מוקדשת למרים הבתולה. האמונה הייתה שבשטח שעליו המנזר נבנה פעם היה מבצר. ישנן עדויות ששטפן קנה באותו הזמן את הכפר ויקובו דה סוס תמורת 200 זלוטים (המטבע הפולני השגור באותה התקופה), ונתן את תשואת האדמה לאוצר המנזר. בניית פוטנה הושלמה כעבור 3 שנים, אבל הוא הוקדש רק אחרי 4 שנים נוספות, מכיוון שהמולדובנים היו שקועים עדיין במאבקים מזוינים. ב-3 בספטמבר 1469, נחנך המנזר בנוכחות השליט שטפן על ידי המיטרופוליט תאוקטיסט והפך בהמשך לאחד מחשובי האתרים הדתיים באזור. המתחם הפנימי, המגדל בכניסה והביצורים הושלמו עד 1481. ב-1478 נקבר במנזר המיטרופוליט תאוקטיסט וב-1504 השליט שטפן הגדול עצמו. כנסיית המנזר נהרסה על ידי הקוזקים של טימוש חמלניצקי באמצע המאה ה-17. אירוע זה תואר בכרוניקה של יון נקולצ'ה. המראה הנוכחי של המנזר נוצר בעקבות בנייתו מחדש בין השנים 1653 ל-1662 בידי השליט וסילה לופו ויורשיו לכס הנסיכות. סילה לופו התחיל את עבודות הבנייה מחדש ב-1653 והמשיכו בהן השליטים גאורגה שטפאן (1658-1653) ואוסטאטיה דביז'ה אף על פי שיסודו של המבנה בנוי בסגנון מולדובני מן המאות ה-15 וה-16, ניכרים בו הרבה מאפיינים אדריכליים ואמנותיים מהמאה ה-17. למשך זמן ארוך, רווחה האמונה שהמבנה עוצב בידי אדריכל יווני בשם תאודור - אבל הסתבר שפירוש הכרוניקות מן העיר קיליה שעליו התבססה השערה זו לא היה נכון. המנזר שופץ ב-1760-1756 בהוראת המיטרופוליט יאקוב פוטניאנול ("מפוטנה") ושוב בימי השלטון האוסטרי ב-1902 כששופץ הגג לפי תוכניות האדריכל קארל רומשטורפר. שיפוץ נוסף נערך בתקופה הקומוניסטית ב-1975-1961. ב-1871 בחגיגות המנזר בזמן השלטון האוסטרי השתתף המשורר הלאומי של רומניה, מיכאי אמינסקו. הוא כינה את פוטנה "ירושלים של האומה הרומנית" כשבעקבות תכתיב נכבשה בוקובינה הצפונית ללא קרב על ידי הצבא הסובייטי תוארה על ידי מקורות אחדים תקרית ב-6 ביולי 1940 שבה החצתה יחידה סובייטית את הקו שנקבע באולטימטום שהופנה לרומניה והתקדמה אל עבר המנזר פוטנה וחיילים רומנים יצרו מגע איתה וגירשו אותה. על ידי כך לפי אותם המקורות הבטיחו את הישארות המנזר בשטח הממלכה הרומנית. בשטח המנזר נמצאים קברותיהם של מספר שליטי נסיכות מולדובה: שטפן הגדול (השלישי), ובני משפחתו - לקבות אשתו השלישית - מריה ווייקיצה בוגדן העיוור (השלישי) שטפניצה (שטפן הרביעי) מספר כמרים בכירים מולדובנים: המיטרופוליט של מולדובה, תאוקטיסט איסאיה בלושסקו האדריכלות הכניסה למנזר נעשית מתחת לקשת של מגדל המורכב מקומת קרקע וקומה עליונה, ועל החזית המזרחית שלו הוצב סמל נסיכות מולדובה מ-1471. המגדל נבנה ב-1757 בימי השליט קונסטנטין רקוביצה בחזית המערבית נמצאים סמל מולדובה וסמל ולאכיה גם יחד. מכיוון שהמשורר אמינסקו, הסופר יואן סלאביץ', הכימאי ניקולאיה טקלו, ההיסטוריון אלכסנדרו דימיטריה קסנופול, המלחין צ'יפריאן פורומבסקו ואחרים שהשתתפו בחגיגות אוגוסט 1871 של המנזר לנו באולם שבקומה מכנים את המבנה "מגדל אמינסקו". בצד המזרחי נמצא גם מגדל הפעמון שנבנה ב-1882. ה"פאראקליס", קפלה במערב המנזר לכבוד השליחים פטרוס ופאולוס נכנבה ב-1759 על ידי המיטרופוליט יאקוב פוטניאנול במקום מגדל פעמון שנהרס ברעידת האדמה מ-1739. הפרקליס שופץ והורחב בשנים 1983-1976. ב-1984-1980בעת כהונתו של הסטארץ הארכימנדריט יאקינת אונצ'וליאק צוירו קירות הפרקליס על ידי ציירים אחים מיכאיל וגבריל מורושן. בצד הדרומי של מתחם המנזר נמצא הבית הנסיכותי Casa Domnească שנבנה ב-1988-1982 על היסודות הישנים שנהרסו על ידי האוסטרים. עבודות הבנייה מחדש נערכו בפיקוחו של מיטרופוליט מולדובה, תאוקטיסט ארפאשו. הבניין ביחיד ששרד מתקופת שטפן הגדול הוא מגדול האוצר שבנייתו הסתיימה ב-1481. שם הוטמנו אוצרות המנזר בתקופות אפלות. הכנסייה המקורית עברה שינויים מרחיקי לכת בשנים 1662-1653. נשמרו הקווים האדריכליים ההתחלתיים הספציפיים לסגנון המולדובני והיא כוללת חמישה חללים: האכסדרה, פרונאוס - טרום-ספינה, "גרופניצה" (חדר הקברים) "נאוס" (ספינה) וההמזבח. מופיעים בהם יסודות אדריכליים ביזנטיים, גותיים ובסגנון רנסאנס. הגישה לכנסייה נעשית דרך שתי דלתות צדדיות של האכסדרה, מצוידות בפורטלים מאבן. בחלק העליון של הדלת הכבדה שבין טרום-הספינה לספינה ישנה כתובת ("פיסאניה") המספרת על עבודות הבנייה מחדש מימי גאורגה שטפאן ואאוסטראטיה דביז'ה. המעבר מחסר הקברים אל הספינה נעשה בין שני עמודים מוצקים שהחליפו במאה ה-18 את המחיצה האופיינית לאדריכלות מזמנו של שטפן הגדול. מבחוץ הכנסייה חגורה בחגורה מפותלת המסמלת את השילוש הקדוש, מוטיב המופיע גם בקישוטים בפנים. גלריה אתר האינטרנט הרשמי של מנזר פוטנה (ברומנית) מנזר פוטנה, ברשת החברתית פייסבוק מנזר פוטנה, ברשת החברתית X (טוויטר) מנזר פוטנה, ביישום טלגרם מנזר פוטנה, ברשת החברתית אינסטגרם מנזר פוטנה, סרטונים בערוץ היוטיוב אודות המנזר