בית הכנסת הגדול (קונסטנצה)

בית הכנסת הגדול בקונסטנצה נבנה בין השנים 1910–1914 על ידי הקהילה האשכנזית בקונסטנצה. היסטוריה יהודים אשכנזים הגיעו לקונסטנצה כספקים של הצבא הרוסי במהלך המלחמה העות'מאנית-רוסית (1812-1806) ונשארו בה גם לאחר סיום המלחמה. הקהילה האשכנזית בקונסטנצה נוסדה בשנת 1828 ושנתיים לאחר מכן, בשנת 1830, נוסדה בקונסטנצה הקהילה הספרדית, כנראה על ידי יהודים שמקורם באנטוליה. לאחר הפיכתה של קונסטנצה לנמל מרכזי לים השחור, עלה מספר היהודים הכללי בקונסטנצה מ-812 בשנת 1905 ל-1,092 בשנת 1916. עובדה זאת מסבירה את הקמת בתי הכנסת החדשים על ידי שתי הקהילות, במקום בתי הכנסת הקטנים שנבנו בסוף המאה ה-19. התכנון הראשוני של בית הכנסת הגדול בקונסטנצה בוצע בשנת 1909 על ידי האדריכל הרומני אַנְגֶל פַּאוּנֶסקוּ והוא נשמר בארכיון המחוזי של העיר. לקראת קבלת אישור הבנייה ולאחריו בוצעו על ידי האדריכל ההונגרי אדולף לינץ מספר שינויים בתוכנית המקורית. מבחינה אדריכלית, הבניין מציג שילוב בין סגנון נאו-רומנסקי לסגנון הנאו-מורי. הבניין בנוי בשני מפלסים. במפלס הקרקע נמצא אולם התפילה ובמפלס העליון עזרת הנשים. גובה הבניין 13 מטר, והוא נבנה מאבן, בטון ולבנים שהוכנו באופן ידני. מדרגות העץ הראשונות הוחלפו במהלך הזמן במדרגות בטון. לבניין שלוש כניסות, כניסה ראשית המובילה לאולם התפילה ושתי כניסות צדדיות הנפתחות אל מבואות בהן ממוקמים גרמי המדרגות המובילים אל עזרת הנשים המקיפה את אולם התפילה הראשי משלושה צדדים: מערב, צפון ודרום. בתקופת מלחמת העולם השנייה, שימש בית הכנסת כמחסן עבור הצבא הגרמני אשר אחסן בו תחמושת, מזונות לא מתכלים ואוכל לסוסי הכוחות שלחמו בחזית המזרח. בתום המלחמה שוקם בית הכנסת כמעט במלואו והוחזר לקהילה. בניין בית הכנסת ננטש בסוף המאה העשרים, כאשר רוב היהודים עזבו את העיר. בשל חוסר התחזוקה, הגג וחלק מהקירות התפוררו והתמוטטו, הויטראז'ים נשברו, חפצי הקודש נשדדו וצמחייה התחילה להתפתח בין ההריסות. המבנה שוקם ושוחזר ביוזמת ממשלת רומניה בעבודה מאומצת שנמשכה 12 שנים ונפתח מחדש במאי 2026. קישורים חיצוניים הערות שוליים