Pajūrio Alpės

Pajūrio Alpės (pranc. Les Alpes-Maritimes, Provanso tarme – Aups Maritims, nicietiškai – Alps Maritims) – Prancūzijos departamentas šalies pietryčiuose, Provanso-Alpių-Žydrosios pakrantės regione. Administracinis centras (prefektūra) – Nica. Departamente 2 apskritys, 52 kantonai, 12 municipalinių susivienijimų ir 163 komunos. Istorija Dabartinio departamento teritorijoje buvo romėnų Pajūrio Alpių provincija su sostine Simieze (Cemenelum). 297 m. į šią provinciją įėjo taip pat ir Briansonas bei Dignis, o sostinė buvo perkelta į Embruną. Pirmasis pajūrio Alpių departamentas buvo įsteigtas Didžiosios Prancūzijos revoliucijos metu, 1793 m. ir egzistavo iki 1814 m. Į jį įėjo Monakas ir San Remas. Departamentas atkurtas 1860 m., kai Prancūzijai atiteko Nicos kunigaikštystė. 1926 m. prie departamento prijungta Puge-Teniero apygarda, 1947 m. atskirtos itališkos Tendo ir La Brigo komunos, kurios atiteko Italijai. Geografija Plotas – 4299 km². Departamentą supa Varo, Aukštutinio Provanso Alpių departamentai, Monakas, Italija ir Viduržemio jūra. Svarbiausios upės – Bandolis, Bujonas, Burdu, Kana, Esteronas, Gorbio, Manjanas, Olionas, Pajonas, Riu, Ruaja, Varas. Gyventojai vadina save azurėnais (Azuréens), tai tankiausiai apgyvendintas pajūrio departamentas. Jau 1930 m. jame gyveno per pusę milijono gyventojų, o po Antrojo pasaulinio karo gražiausiose departamento vietose apsigyveno nemažai užsieniečių, ypač pagyvenusių, nes klimatinės sąlygos čia idealios tiek žiemą, tiek vasarą. Ekonomika Vyrauja turizmo ir sporto infrastruktūra. Kalnuose yra kelios slidinėjimo stotys. Tačiau daugiausia lankytojų pritraukia pajūrio poilsio zonos. Nica užima antrą vietą Prancūzijoje pagal viešbučių lovų skaičių gyventojui. Grasas pasižymi parfumerijos pramone, o Sofija-Antipolis – tai naujausių technologijų centras. Departamento teritorijoje nuo seno kasami mineralai, gipsas, smėlis, žvyras, kalkakmeniai, yra vario, geležies, švino, cinko, urano rūdų kasyklos. Politika Departamento Generalinė taryba ir prefektūra yra Nicoje. Departamentą Prancūzijos senate nuo 1984 m. atstovauja Žozė Barelo, nuo 1988 m. Šarlis Žinesy, nuo 1985 m. Pjeras Lafitas ir nuo 1998 m. Žakas Peira, Atstovų rūmuose – 9 departamento atstovai (išrinkti 2002 m.). Generalinę tarybą sudaro 52 nariai, kurie renkami kas treji metai šešerių metų kadencijai. Pusė jų išrinkti 2001 m., pusė – 2004 m. Generalinės tarybos pirmininkai 1852 m. – Honoré-Charles Reille 1861 m. – Louis Lubonis 1870 m. – Colonel Gazan 1871 m. – Docteur Maure 1874 m. – François Malausséna 1882 m. – Joseph Durandy 1890 m. – Maurice Rouvier 1911 m. – Flaminius Raiberti 1926 m. – Louis Gassin 1931 m. – Joseph Bermond 1932 m. – Léon Baréty 1945 m. – Virgile Barel 1947 m. – André Botton 1951 m. – Jean Médecin 1961 m. – Francis Palmero 1964 m. – Joseph Raybaud 1967 m. – Francis Palmero 1973 m. – Jacques Médecin 1990 m. – Charles Ginésy 2003 m. – Christian Estrosi Prefektai 1944 m. – Paul Escande 1946 m. – Paul Haag 1950 m. – Georges Hutin 1951 m. – Henry Soum 1953 m. – Camille Ernst 1954 m. – Pierre-Jean Moatti 1967 m. – René-Georges Thomas 1973 m. – Pierre Lambertin 1985 m. – Jean-Pierre Pensa 1989 m. – Yvon Ollivier 1992 m. – Jean-Louis Destandau 1993 m. – Maurice Joubert 1995 m. – Philippe Marland 1998 m. – Jean-René Garnier 2002 m. – Pierre Breuil Nuorodos Prefektūra Archyvuota kopija 2018-09-11 iš Wayback Machine projekto. Generalinė taryba Peizažai Muzikinės tradicijos