Festningen i Guimarães

Festningen i Guimarães (portugisisk: Castelo de Guimarães), er det viktigste middelalderslottet i kommunen Guimarães, i den nordlige delen av Portugal. Det ble bygget under ordre fra Mumadona Dias på 900-tallet for å forsvare klosteret mot angrep fra maurere og nordmenn. Det er en militær festning som hovedsakelig er grunnlagt i slutten av romansk periode, og ble påbygget i den tidlige gotiske epoken med portugisisk arkitektur. Området er avgrenset av veggene som danner et pentagram, som inkluderer åtte rektangulære tårn, militært torg og sentral festning. Det opprinnelig fundamentet har en romersk struktur, beskrevet av Alfredo Guimarães, som senere ble påbygget etter den franske modellen, i sin nåværende form, med et redusert sentralt område og vanskelig tilgjengelighet. Den inkluderer flere gotiske kjennetegn etter ombyggingen på slutten av 1200-tallet, da hus og boliger ble bygget (muligens over eksisterende murer). Beskrivelse I andre halvdel av det 10. århundre ble det bygget et kloster, senere beordret grevinne Mumadona Dias byggingen av festningen for å forsvare munker og nonner i klosteret. Opplysninger om festningen fra det 10. århundre og fremover er svært mangelfull. Grev Henry fikk festningen kraftig utvidet og ombygd på slutten av det 11. århundre, for å fungere som hans bolig og mer som et slott. Festningen, som var over hundre år gammel, trengte renovering så han valgte å ødelegge det som gjensto fra Mumadonas konstruksjon. Han utvidet slottets område og la til to innganger. Festningen ble den offisielle kongelige residensen fra 1139, da Portugal ble uavhengig, til rundt 1200. Det var her Afonso Henriques ble født i 1111 og han levde sitt liv i slottet, som ble residensen til Teller av Portucale. På begynnelsen av 1300-tallet ble festningen ombygd av kong Denis, slik at den fikk den utformingen den har i dag med unntak av de to tårnene som flankerer hovedinngangen. Disse tårnene ble bygget en gang mellom 1383 og 1433 av kong Johannes I av Portugal. I 1836 ønsket rådmennene i Guimarães å rive slottet og bruke steinen til veibygging. 45 år senere, i 1881, oppførte Diário do Governo Guimarães festningen som det mest uvanlige historiske monumentet i hele Minho-regionen (gammel region mellom elvene Douro og Mino). De første forsøkene på restaurering skjedde i midten av 1900-tallet, spesielt i 1936. I 1910 ble slottet erklært som et nasjonalt monument. I 1937 startet General Service for National Buildings and Monuments sine restaureringer. Ytterligere utgravninger i 2004, innvendig i festningen, ga dateringer av murene til det 10. århundre. I 2007 kåret det portugisiske folket festningen i Guimarães på førsteplass av de syv underverkene i Portugal. Festningen er en del av den historiske byen Guimarães som står på UNESCOs verdensarvsliste. Referanser