Šv. Engracijos bažnyčia

Šv. Engracijos bažnyčia (port. Igreja de Santa Engrácia) – katalikų bažnyčia, stovinti Portugalijoje, Lisabonos senamiestyje, Alfamos rajone, netoli kito svarbaus istorijos paminklo – Šv. Vincento vienuolyno už sienų. Viduramžiais pastatyta Bragos miesto kankinės, šv. Engracijos garbei. Iš pradžių buvusi kaip bažnyčia, XX a. ji buvo paversta Nacionaliniu panteonu (Panteão Nacional), kuriame palaidotos nusipelniusios portugalų tautos asmenybės. Nacionalinio panteono statusas, nepažeidžiant religinių apeigų praktikos, taip pat pripažįstamas Šv. Jeronimo vienuolynui Lisabonoje, Bataljos vienuolynui ir Santa Kruso vienuolynui Koimbroje. Dabartinė Šv. Engracijos bažnyčia keletą kartų perstatyta. Pirmąją šventovę apie 1568 m. pastatė Portugalijos infantė Marija (1521–1577), Vizėjaus kunigaikštienė, karaliaus Emanuelio I Aviso duktė. 1681 m., sugriuvus ankstesniems statiniams, pradėta dabartinės bažnyčios statyba. Jos projektą parengė karališkasis architektas ir vienas svarbiausių šalies baroko architektūros kūrėjų João Antunes. Statybos vyko nuo 1682 iki 1712 m., kai mirė architektas. Karalius Žuanas V prarado susidomėjimą projektu ir sutelkė valstybės išteklius didžiuliams vienuolyno rūmams Mafroje. 1755 m. Lisabonos žemės drebėjimas pastatui didelės žalos nepadarė. Bažnyčia nebuvo baigta statyti iki pat XX a., todėl posakis „obras de Santa Engrácia“ (pažodžiui – Šv. Engracijos darbai) portugalų kalboje tapo užsitęsusių statybų sinonimu. Buvo pristatytas kupolas, o bažnyčia užbaigta 1966 m., valdant diktatoriui Antonijui Salazarui. Bažnyčia turi graikiško kryžiaus formos išplanavimą. Kiekviename pastato kampe stovi kvadratinės formos bokštai (jų smailiosios viršūnės nebuvo pastatytos), o fasadai yra banguoti, kaip ir baroko architekto Frančesko Borominio projektuose. Pagrindiniame fasade yra trys arkinės įėjimo nišos su statulomis. Į bažnyčią patenkama per didingą barokinį portalą su Portugalijos herbu, kurį laiko du angelai. Virš bažnyčios statinio iškyla aukštas centrinis kupolas, kuris buvo baigtas statyti tik XX a. Harmoningame interjere dominuoja centrinės perėjos ir navų lenktos erdvės. Grindys ir sienos dekoruotos polichrominiais marmuro raštais. XVIII a. barokiniai vargonai buvo atgabenti iš Lisabonos katedros. Nacionalinis panteonas 1916 m., Pirmosios Portugalijos Respublikos laikotarpiu, Šv. Engracijos bažnyčia buvo paversta Nacionaliniu panteonu. Buvo daug spėlionių, kad panteonas baigtas statyti Salazarui ir kitiems aukštiems „Estado Novo“ pareigūnams jame palaidoti. Tačiau tai pasirodė esanti netiesa: 1970 m. mirus Salazarui paaiškėjo, kad jis buvo išreiškęs valią po mirties būti palaidotas gimtajame Vimieiro mieste Vizėjaus apskrityje, kas ir buvo įvykdyta. Be Óscar Carmona, kiti „Estado Novo“ pareigūnai panteone nebuvo palaidoti. Tarp čia palaidotų garsių asmenybių yra šalies prezidentai Manuel de Arriaga, Teófilo Braga, Sidónio Pais ir Óscar Carmona; kandidatas į prezidentus Humberto Delgado; rašytojai João de Deus, Almeida Garrett, Guerra Junqueiro, Aquilino Ribeiro, Sophia de Mello Breyner Andresen ir Eça de Queiroz; fado daininikė Amália Rodrigues; futbolininkas Eusébio. Įrengti kenotafai tokių žmonių garbei kaip Luís de Camões, Pedro Álvares Cabral, Afonso de Albuquerque, Nuno Álvares Pereira, Vasco da Gama, Henrikas Jūrininkas ir Aristides de Sousa Mendes. Šaltiniai Nuorodos Oficiali svetainė Famous Memorials in Panteão Nacional