Marutea Nord

Marutea Nord (alebo skrátene Marutea, pôvodný názov Taunga tauranga-e-havana) je atol v centrálnej časti súostrovia Tuamotu vo Francúzskej Polynézii. Nachádza sa v strede súostrovia a jeho najbližším susedom je komunitný atol Makemo, vzdialený 26 km na juhovýchod. Z ďalších je to atol Nihiru (32 km na severovýchod) alebo Haraiki (44 km na juhozápad). Centrálny ostrov Francúzskej Polynézie Tahiti je vzdialený 625 km smerom na západo-juhozápad. Geografia atolu Atol má približne trojuholníkový tvar, v najdlhšom rozmere meria 44 km a na šírku medzi 8,5 – 19 km. Voda sa z okolitého oceánu do a z lagúny dostáva ponad útes zo všetkých strán. Atol je až na niekoľko malých a nízkych ostrovčekov s vegetáciou úplne ponorený a z tohto dôvodu je bariérový útes viditeľný len v poslednej chvíli z bezprostrednej vzdialenosti. Predstavuje tak pomerne veľké nebezpečenstvo pre lode, plaviace sa v tej oblasti, na čo upozorňujú viaceré navigačné príručky pre jachtárov. Jediný splavný vstup do lagúny je umelo vytvorený pri jednom z ostrovčekov na severovýchodnom cípe atolu. Pomerne úzky a plytký prieliv je bez oficiálneho navigačného označenia, splavný len pre lode a jachty s menším ponorom. Lagúna má celkovú rozlohu 458,2 km², pričom na mnohých miestach sa dvíha v podobe stovák koralových hláv, siahajúcich z dna až k hladine. Z geologického hľadiska je to koralový atol, umiestnený na vrchole podmorskej sopky. Sopka z oceánskeho dna meria na výšku 1,9 km, jej vrchol je ponorený 50 m pod hladinou mora a vek sa odhaduje na 47,8 až 50,1 mil. rokov. Dejiny Pôvodný domorodý názov „Taung-Tauranga-e-havana“ znamená v preklade "priateľský vták, ktorý odpočíva a zdobí náš stožiar". K atolu sa viaže legenda, z ktorej sú dnes dostupné už len fragmenty. Podľa informácií zo serveru tahitiheritage bol prvým objaviteľom Pedro Fernandes de Queirós v roku 1606 bez bližších upresnení. Prvú návštevu atolu vykonal anglický moreplavec a objaviteľ James Cook 12. augusta 1773, ktorý sa plavil na lodi Adventure. Atol v jeho mapách nesie názov „Furneaux“, ako pocta kapitánovi a navigátorovi Tobiasovi Furneauxovi. Atol bol kedysi trvale obývaný, na ostrovčeku pri umelo vybudovanom prieplave do lagúny sa dodnes nachádza niekoľko budov a malé prístavné mólo. Súčasnosť Atol je dnes prakticky neobývaný, ale často navštevovaný obyvateľmi atolu Makemo, jachtármi a rybármi kvôli rybolovu a potápaniu. Prístup na ostrov je voľný, ale v dôsledku zložitosti miestnych prúdov a navigácie sa vstup do vôd atolu a na súš odporúča len za prítomnosti skúsených domorodých obyvateľov, ktorí poznajú miestne pomery a podmienky. Administratívne a geografické členenie Geograficky patrí atol Marutea k najväčšiemu zoskupeniu ostrovov v Tuamotu, Ostrovom Raeffsky. Tie zahŕňajú ešte aj atoly Anaa, Faaite, Tahanea, Motutunga, Takume, Raroia, Nihiru, Makemo, Katiu, Tuanake, Hiti, Tepoto Sud, Taenga, Haraiki, Aratika, Kauehi, Taiaro a Raraka. Administratívne patrí atol do komunity Makemo, do ktorej patria okrem rovnomenného atolu ešte atoly Haraiki, Taenga, Katiu, Tuanake, Hiti, Tepoto Sud, Takume, Raroia a Nihiru. Referencie Externé odkazy Zoznam pôvodných názvov ostrovov Puamotu Archivované 2012-02-10 na Wayback Machine Marutea Nord na tahitiheritage Archivované 2014-07-14 na Wayback Machine Zdroje Tahiti Heritage National Geospatial-Intelligence Agency, navigačná príručka „Pacific Islands“ Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Marutea Nord na anglickej Wikipédii.