Prantsuse Polüneesia

Prantsuse Polüneesia on Prantsusmaale kuuluv meretagune territoorium (collectivités d'outre-mer) Okeaanias. Loodus Prantsuse Polüneesia koosneb viiest suuremast saarterühmast: Seltsisaared, Lõunasaared, Tuamotu saared, Gambier' saared ja Markiisaared, mis kõik on kirde–edelasuunaliselt välja venitatud. Seltsisaared jagunevad Tuulepealseteks saarteks (Tahiti, Moorea, Maiao, Tetiaroa ja Mehetia) ja Tuulealusteks saarteks (Huahine, Raiatea, Tahaa, Bora Bora, Maupiti, Motu Iti, Mopihaa, Fenua Ura (Scilly) ja Motu One (Bellingshauseni)). Kokku on Prantsuse Polüneesias 35 saart ja 83 atolli kogupindalaga 4167 km² (sh siseveed). Koos majandusvetega on pindala aga koguni 5 030 000 km². Haldusjaotus Halduslikult jaguneb Prantsuse Polüneesia viieks ringkonnaks: Tuulealused saared (Îles sous le Vent) Tuulepealsed saared (Îles du Vent) Markiisaared (Îles Marquises) Lõunasaared (Îles Australes) Tuamotu ja Gambier' saared (Îles Tuamotu et Gambier) Rahvastik Hinnanguliselt elas Prantsuse Polüneesias 2006. aasta juulis 260 338 inimest. 2002. aasta rahvaloenduse andmetel oli saartel 245 405 elanikku, neist 69% Tahiti saarel. Etnilistest rühmadest oli polüneeslasi 83%, eurooplasi (peamiselt prantslased) 12% ja asiaate (peamiselt hiinlased) 5%. Religioosne koosseis 2000. aasta rahvaloenduse andmetel: protestante 54%, katoliiklasi 30%, muude religioonide järgijaid 10% elanikkonnast. Majandus Alates 1962. aastast, kui Polüneesiasse viidi üle Prantsuse tuumapolügoon, asendus senine põllumajandusel põhinenud majandus sõjaväebaaside teenindamise ja ka turismitööstusega. Tuumakatsetuste lõpetamise järel on sõjaväe tähtsus majandusele järsult langenud. Neljandiku majandusest moodustab turism, muudest on olulisemad pärlite tootmine ja kalapüük. Rahaühikuna käibib CFP frank (XPF). Kasvatatakse kookospähkleid, vanilli, kohvi, köögi- ja puuvilju, toodetakse linnu- ja loomaliha ning piimatooteid. Tegeldakse turismi, pärlipüüdmise ja -kasvatamisega, käsitöö ja põllumajandustoodete töötlemisega. Välja veetakse pärle, kookospähkleid, koprat, vanilli, hailiha. Peamisteks ekspordipartneriteks on Prantsusmaa 66,3%, Jaapan 16,1%, Ameerika Ühendriigid 9,1% (2003). Sisse veetakse naftasaadusi, mitmesuguseid toiduaineid, masinatööstuse tooteid. Peamisteks impordipartneriteks on Prantsusmaa 59,9%, Austraalia 11,9%, Uus-Meremaa 6%, Ameerika Ühendriigid 6% (2003). Ajalugu ~300 – polüneeslased saabusid Markiisaartele ~800 – polüneeslased saabusid Seltsisaartele maadeavastajad: 1521 – Magalhães avastas eurooplastele Pukapuka atolli (üks Tuamotu saartest) 1595 – Mendaña jõudis Markiisaartele 1722 – Roggeveen avastas Bora Bora 1767 – Samuel Wallis saabus Tahitile 1768 – Bougainville jõudis Tahitile 1769 – James Cook Tahitil 1797 – esimeste protestantidest misjonäride saabumine 1827 – algas 50-aastane kuninganna Pomare IV valitsusaeg 1834 – Prantsuse katoliku misjonärid saabusid Mangarevale 1836 – Prantsuse preestrid aeti Tahitilt minema 1838 – prantslased nõudsid sõjalaevade toetusel kompensatsiooni 1842 – Prantsusmaa kehtestas protektoraadi Tahiti ja Markiisaarte üle 1844–1847 – Tahiti iseseisvussõda 1847 – Kuninganna Pomare IV aktsepteeris Tahitit Prantsusmaa protektoraadina 1880 – protektoraadi staatus asendati koloonia staatusega 1891 – Paul Gauguin saabus Tahitile. Ta suri Hiva Oal 1903 1918 – gripp tappis 20% elanikest 1942 – USA sõjaväebaasi rajamine Bora Bora saarele 1946 – Prantsuse Polüneesiast sai meretagune ala (seda aastani 2004) 1961 – avati Faa'a lennuväli – maa sai tänapäevase ühenduse muu maailmaga 1963 – Polüneesiasse rajati Prantsusmaa tuumapolügoon (senine oli Alžeeria, mis iseseisvus) 1966 – Tuamotu saartel pandi toime esimene tuumakatsetus (atmosfääris) 1974 – hakati tegema maa-aluseid tuumakatsetusi (Mururoa atollil) 1996 – tuumakatsetuste lõpp Vaata ka Tahiti jalgpallikoondis Viited