Łazienki-palasset

Łazienki-palasset (polsk Pałac Łazienkowski, også kjent som «Palasset ved vannet» – Pałac na wodzie – eller «Palasset på øyen» – Pałac na Wyspie) er et nyklassisistisk palass i Łazienki-parken i Warszawa. Palasset ligger på en kunstig øy på en liten innsjø og er forbundet med land gjennom to klassisistiske søylebroer. Historie Palasset ble bygd av Stanisław August Poniatowski i årene 1772–1793 på grunnlag av Lubomirskis badehus. Badehuset ble opprinnelig bygd til Stanisław Herakliusz Lubomirski etter tegninger av Tylman van Gameren i årene 1680–1690. Det nye palasset ble derimot tegnet av Domenico Merlini og Johann Christian Kammsetzer, mens skulpturene og maleriene ble laget av blant annet Marcello Bacciarelli og Jan Bogumił Plersch. Det nybygde palasset hadde fra 1775 funksjon som kongelig residens. Om sommeren ble møter for polske intellektuelle (de såkalte «torsdagsmiddager») organisert her. Etter Poniatowskis død ble palasset overtatt av prins Józef Poniatowski og prinsesse Maria Poniatowska. Fra 1817 fungerte det som tsarresidens. I mellomkrigstiden ble palasset sammen med den omkringliggende parken overgitt til Den statlige kunstsamling. Under andre verdenskrig ble palasset brent ned av tyskerne. I samsvar med de tyske planene skulle palasset også sprenges i luften, og om lag tusen dynamitthull ble boret ut i palassmurene. Ved sin retrett rakk tyskerne imidlertid ikke å sette planen i live. Palasset ble gjenoppbygd under ledelse av arkitekten Jan Dądrowski i årene 1945–1965. Det rike palassindret ble rekonstruert etter krigsskadene. Palasset var til å begynne med en filial til Nasjonalmuseet, men ble senere i 1995 en selvstendig institusjon.