גן ססקי

גן ססקי (בפולנית: Ogród Saski, "הגן הסקסוני", מוכר גם בשם זה) הוא גן ציבורי בוורשה. היסטוריה הגן הוקם בשנת 1661 סביב בית אחוזה עשוי עץ שנבנה עבור האציל והמשורר הפולני יאן אנדז'יי מורשטין שהיה גם גזבר המלך. לאחר שנים מעטות נבנה במקום בניין אבן ולו שתי קומות. עם השנים הרחיב מורשטין את הארמון, הוסיף בו אולמות מעוצבים בטעם מערב אירופי, בדומה לארמון ורסאי הצרפתי, והקים גן לארמון ובו ביתנים מקושטים, שהיווה את ראשיתו של הגן הנוכחי. הארמון והגן שימשו לארוח קונצרטים, מסיבות והצגות. אוגוסט השני, מלך פולין, שמוצאו היה מסקסוניה, התארח רבות בארמון ולאחר מות בעליו קנה אותו, הרחיב אותו והשתכן בו בשנת 1724 בתור מעון המלוכה הראשי. המלך קנה את רוב הקרקעות סביב הארמון. לימים נקרא האזור 'הציר הסקסוני'. בפולנית הסקסונים נקראים Sasi, ובסמיכות Saski, וזהו מקור שמו של הגן. הפארק נפתח לציבור באופן רשמי ב-1727. לאחר מות אוגוסט השני השתכן בארמון פרידריך אוגוסט הראשון, מלך סקסוניה, נסיך ורשה תחת נפוליאון בונפרטה משנת 1807. אחרי תבוסת נפוליאון עברה ורשה לשליטת הצאר אלכסנדר הראשון. ארמון ססקי הפך למפקדת מטה הכוחות הפולניים בפיקודו של קונסטנטין פאבלוביץ', הנסיך הגדול של רוסיה, והגן שימש לאימונים ותהלוכות. אחרי דיכוי מרד נובמבר של שנת 1831 נבנה בכיכר שמול הארמון (שנקראה "הכיכר הסקסונית") צריח ארטילריה ולו ארבע קומות. הוצבו בו תותחים שהופנו לכיוון ורשה. בשנת 1841 הוקמה אנדרטה לזכר שבעה קצינים שנשארו נאמנים לצאר ונהרגו בידי המורדים. בסוף המאה ה-19 נבנה בגן כנסייה אורתודוקסית, כנסיית אלכסנדר נבסקי. עם הקמת הרפובליקה הפולנית השנייה אחרי מלחמת העולם הראשונה נהרסה הכנסייה ופסל של הנסיך יוזף פוניאטובסקי הועמד בכיכר. בשנת 1925 נחנך קבר החייל האלמוני בארמון הסקסוני. בשנת 1928 הוחלף שמה של הכיכר הסקסונית ל"כיכר מרשל יוזף פילסודסקי" ובארמון שוכנו מספר משרדי ממשלה, בהם המטה הכללי של הצבא הפולני. משרד החוץ הוקם בארמון בריל ששכן אף הוא בצמוד לגן ססקי. בספטמבר 1940, לאחר כיבוש פולין על ידי גרמניה הנאצית, שונה שמה של כיכר פילסודסקי לכיכר אדולף היטלר. בדצמבר 1944, אחרי תבוסת מרד ורשה הפולני, הרסו הגרמנים את הארמון הסקסוני ואת ארמון בריל אך קבר החייל האלמוני לא נהרס בהפצצת הארמון. מוסדות שכנים ברחוב קרקובסקה פשדמיישצ'ה הסמוך, פעל מרכז אמנות. באזור שכנו ארמון קרוננברג מהמאה ה-19, מלון אורופייסקי ותיאטרון וילקי. קישורים חיצוניים