Štuthofas koncentrācijas nometne

Štuthofas koncentrācijas nometne (vācu: KZ Stutthof) bija nacistiskās Vācijas koncentrācijas nometne no 1939. līdz 1945. gadam Baltijas jūras krastā 34 km uz austrumiem no Dancigas (Gdaņskas) pie tagadējās Štutovas (Sztutowo) Polijā. 1944. gada septembrī uz Štuthofas koncentrācijas nometni no Rīgas deportēja gestapo arestētos Latvijas Centrālās padomes locekļus Konstantīnu Čaksti, Bernhardu Einbergu, Bruno Kalniņu, Vili Pāvulānu, Ludvigu Sēju un citus. Nometnes evakuācija Sarkanās armijas uzbrukuma laikā 1945. gada 25. janvārī nometni lika evakuēt un aptuveni 11 600 ieslodzītajiem doties gājienā uz Lauenburgas koncentrācijas nometni (tā dēvētais "Nāves maršs"). Katrā kolonnā bija 1000 līdz 1500 ieslodzīto un starp kolonnām bija septiņu kilometru attālums. Tos, kas atpalika, nogalināja. Gandrīz bez pārtikas šis nāves gājiens ilga desmit dienas sniegā un skarbā aukstumā. Konstantīns Čakste mira 1945. gada 22. februārī Genšas ciemā, vēlāk pārapbedīts Krempas Kašupskas Nāves marša upuru kapsētā (apbedījums Z-V-23). Nezināmos apstākļos mira Bernhards Einbergs. Memoriāls 1962. gadā bijušās koncentrācijas nometnes vietā izveidoja muzeju, vēlāk memoriālu. Arhīvā saglabājušies dokumenti par aptuveni 110 000 ieslodzīto. Atsauces Ārējās saites Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: Štuthofas koncentrācijas nometne. Encyclopædia Britannica raksts (angliski) Visuotinė lietuvių enciklopedija raksts (lietuviski) Austrumeiropas enciklopēdijas raksts (vāciski)