Bagrationovsko rajonas

Bagrationovsko municipalinis rajonas (rus. Багратионовский муниципальный район; 1946–2008 m. Bagrationovsko rajonas, rus. Багратионовский район) – Kaliningrado srities (Rusijos Federacija) administracinis vienetas srities pietvakarinėje dalyje. Centras – Bagrationovskas (liet. Ylava). Geografija Ribojasi su Kaliningrado miestu šiaurėje, Pravdinsko rajonu rytuose, Lenkijos Respublika pietuose ir Sembos įlanka (rus. Калининградский залив, vok. Frisches Haff, liet. Aistmarės). Rajono plotas 1015 km², iš jų 100 000 ha žemės ūkio paskirties žemė, 16 100 ha miškas. Rajone 2003 m. buvo 33 000 gyventojų, 2010 m. Rusijos gyventojų surašymo duomenimis – 32 330, po municipalinės reformos – 44 219 gyventojų. Istorija 1946 m. balandžio 7 d. įkurtas Kroicburgo rajonas (rus. Кройцбургский район), kuris apėmė šiaurines buvusių Rytų Prūsijos provincijos Prūsų Ylavos ir Šventapilės apskričiu dalis, bet 1946 m. rugsėjo 7 d. TSRS Aukščiausiosios Tarybos prezidiumo įsaku „Dėl Kaliningrado srities administracinio teritorinio sutvarkymo“ pakeitus rajono centrą ir jo pavadinimą, pavadintas Bagrationovsko rajonu. 1963–1965 m. buvo laikinai panaikintas. 1996 m. iš rajono atskirti Laduškinas ir Mamonovas, tapę srities pavaldumo miestais. Vykdant savivaldos reformą, nuo 2008 m. oficialus pavadinimas – Bagrationovsko municipalinis rajonas. Istorijos paminklai Koncentracijos stovykla Stablack (Stablaukis, Nagornoje) XIV a. pilis Preußisch Eylau (Prūsų Ylava) XIV a. Balgos pilis Balgoje (Vesioloje) XIV a. bažnyčia Miulhauzene (Gvardeiskojė) XIV a. bažnyčia (Apušvangis, Abschwangen, Tišinas) XIV a. Šv. Mykolo bažnyčia Balgoje (Vesiolojė) 11 tarybinių karių broliškų kapų memorialų Apylinkės Rajono teritorijoje iki 2008 m. buvo šios apylinkės, kurios rinko savo tarybas: Vykdant municipalinę reformą 2008 m. birželio 30 d. Kaliningrado srities įstatymu Nr. 256 Bagrationovsko rajone sudaryti: Bagrationovsko miesto gyvenvietė, Gvardeiskojės kaimo gyvenvietė, Dolgorukovo kaimo gyvenvietė, Nivenskojės kaimo gyvenvietė, Pograničnojės kaimo gyvenvietė. Vietovardžiai Buvę dvarai, negyvenami nuo 1945 m. Šaltiniai Nuorodos Губин А.Б. Топонимика Калининграда. Реки и водоемы // Калининградские архивы. – Калининград, 2007. – Вып. 7. – С. 197–228. Населенные пункты Калининградской области: краткий спр. / Ред. В.П. Ассоров, В.В. Гаврилова, Н.Е. Макаренко, Э.М. Медведева, Н.Н. Семушина. – Калининград: Калинингр. кн. изд-во, 1976. Населенные пункты Калининградской области и их прежние названия = Ortsnamenverzeichnis Gebiet Kaliningrad (nordliches Ostpreussen) / Сост. Е. Вебер. – Калининград: Нахтигаль, 1993.