טירת לובלין

טירת לובלין (בפולנית: Zamek Lubelski) היא טירה מימי הביניים בעיר לובלין, פולין, הסמוכה לרובע העיר העתיקה ולמרכז העיר. הטירה הוקמה על ידי מי שהיה הדוכס העליון של פולין, קז'ימייז' השני והיא אחד מבתי המגורים המלכותיים העתיקים ביותר שנשתמרו בפולין. סגנון הבנייה של הטירה הוא סגנון אדריכלותי המאפיין את התחייה הגותית, והוא במידה רבה נובע מהשיפוץ שבוצע שם במאה ה-19. היסטוריה הגבעה שעליה ממוקמת הטירה חוזקה לראשונה באמצעות בנייה של חומת עפר מחוזקת בעץ במאה ה-12. במחצית הראשונה של המאה ה-13 נבנה מגדל עוז הקיים עד היום והוא המבנה הגבוה ביותר בטירה, כמו גם המבנה העתיק ביותר שעומד בעיר. במאה ה-14בתקופת שלטונו של המלך קז'ימייז' השלישי נבנתה הטירה מחדש עם חומות אבן. קפלת השילוש הקדוש של הטירה נבנתה ככל הנראה באותה התקופה כקפלה מלכותית. בעשורים הראשונים של המאה ה-15 הדוכס הגדול של ליטא ולדיסלב השני יגיילו הזמין סט של ציורי קיר לקפלה שהושלמו בשנת 1418 ונשמרים עד היום. האמן מאסטר אנדריי היה רותני, שחתם את עבודתו על אחד הקירות. בשל הסגנון הייחודי של ציורי הקיר המשלב השפעות מערביות ומזרחיות אורתודוקסיות, הם זוכים להכרה בינלאומית כיצירה היסטורית חשובה. תחת שלטונה של השושלת היגלונית נהנתה הטירה מחסדי המלוכה ומשהיות של בני משפחת המלוכה בתדירות גבוהה. בניו של מלך פולין קז'ימייז' הרביעי גדלו בטירה הזו תחת הדרכתו של יאן דלוגוש. במאה ה-16 היא נבנתה מחדש בקנה מידה גרנדיוזי, בהדרכתם של אומנים איטלקים שהובאו מקרקוב. האירוע המשמעותי ביותר בתולדות הטירה היה בשנת 1569, טקס החתימה על איחוד לובלין, הסכם היסוד של האיחוד הפולני-ליטאי. כתוצאה ממלחמות במאה ה-17 מצב הטירה התדרדר. רק החלקים העתיקים ביותר, המבצר והקפלה, נותרו שלמים. לאחר שלובלין נפלה לשלטון רוסי בעקבות הסדר הטריטוריאלי של קונגרס וינה בשנת 1815, ממשלת פולין הקונגרסאית, ביוזמתו של סטניסלב סטשיץ', ביצעה שיפוץ מלא של הטירה בין השנים 1826 ו-1828. המבנים החדשים היו שונים בסגנונם מהסגנון המקורי ונבנו בסגנון התחייה הגותית, ומטרתם העדכנית הייתה לשמש כבית סוהר. רק המבצר והקפלה נשמרו במצבם המקורי. הטירה שימשה כבית כלא במשך 128 שנים. משנת 1831 עד 1915 היא שימשה כבית כלא צארי, משנת 1918 עד שנת 1939 היא שימשה ככלא של פולין העצמאית, ומשנת 1939 עד 1944 היא שימשה ככלא של הכיבוש הנאצי הגרמני. בין האסירים תחת רוסיה הצארית נמנו חברי מחתרת פולנים, שאחד הבולטים שבהם היה הסופר בולסלב פרוס. במקום עברו כ-40,000 עד 80,000 אסירים, רבים מהם היו לוחמי תנועת ההתנגדות הפולנית במלחמת העולם השנייה ויהודים. במהלך מלחמת העולם השנייה, קפלת הטירה שימשה כבית משפט גרמני. אסירים רבים נשלחו מהטירה למחנות מחנות הריכוז וההשמדה של גרמניה הנאצית על אדמת פולין, כולל למחנה ההשמדה והריכוז מיידנק הסמוך. רגע לפני הנסיגה ב-22 ביולי 1944, טבחו אנשי האס אס וסוהרים גרמנים ביותר מ-300 מהאסירים שנותרו, והם נקברו מאוחר יותר בבית הקברות היהודי החדש בלובלין. לאחר 1944, הטירה המשיכה לשמש כבית כלא של המשטרה החשאית הסובייטית ומאוחר יותר של המשטר הקומוניסטי של פולין שהונהג על ידי הסובייטים, ועד 1954 עברו דרכה כ-35,000 פולנים שנלחמו נגד הממשלה הקומוניסטית החדשה, מתוכם 333 מתו. בשנת 1954 נסגר בית הסוהר בטירה. לאחר שיפוץ ושיפוץ, מאז 1957 הוא משמש כאתר המרכזי של המוזיאון הלאומי. גלריה ראו גם לובלין קישורים חיצוניים אתר האינטרנט הרשמי של טירת לובלין אתר האינטרנט של טירת לובלין והמוזיאון הלאומי של לובלין הערות שוליים