Wolfsschanze

Führerhauptquartier Wolfsschanze (suom. Johtajan päämaja Sudenpesä) oli koodinimi, jota käytettiin Adolf Hitlerin Itä-Preussissa sijainneesta kenttäpäämajasta toisen maailmansodan aikana. Se valmistui vuonna 1941 ja koostui joukosta bunkkereita ja rakennuksia metsäisellä alueella. Rakentaminen Päätös Sudenpesän rakentamisesta tehtiin syksyllä 1940. Hitlerin avustajat eversti Rudolf Schmundt ja majuri Gerhard Engel sekä varusteluministeri Fritz Todt alkoivat etsiä päämajalle ja kävivät tutustumassa Gierłożin metsäalueeseen. Saksa oli juuri alkanut kaavailla hyökkäystä Neuvostolittoon. Metsä sijaitsi harvaan asutulla seudulla strategisesti hyvällä paikalla: sinne oli hyvät tiet ja sieltä pääsi nopeasti Berliiniin. Lisäksi sen ympärillä oli järviä ja vesistöjä, jotka vaikeuttaisivat mahdollista hyökkäämistä sinne. Valittu paikka sijaitsi noin kahdeksan kilometrin päässä Rastenburgin pikkukaupungista itään. Lähimmälle lentoasemalle oli vain viiden kilometrin matka. Päämajaan rakennettiin myös rautatie. Soisen maaston vuoksi bunkkereita ei voinut rakentaa maan alle. Alueen ilma oli kosteaa, ja paikassa oli piinallisen paljon hyttysiä. Kenttäpäämajaa suojattiin erilaisilla puolustusrakennelmilla ja vyöhykkeillä, joita oli vahvistettu moninkertaisin piikkilangoin ja miinoittein. Alueella oli myös ilmatorjuntatykkejä ja huomattavasti henkivartijoita. Tarkimmin vartioitu vyöhyke oli teräsaidoin suojattu Sperrkeiss I eli turvallisuusvyöhyke 1, jonka sisällä sijaitsi Hitlerin bunkkeri ja 10 muuta teräsbetonista bunkkeria. Päästäkseen Hitlerin luo vierailijoiden tuli todistaa henkilöllisyytensä ja kertoa vaadittavat salasanat kaikilla kolmella vyöhykkeellä. Kenttäpäämajasta tuli niin suuri, että se pystyi majoittamaan miltei 2 000 henkeä. Rakennustyöt valmistuivat keväällä 1941 hieman ennen Neuvostoliiton-hyökkäyksen aloittamista 22. kesäkuuta 1941. Nimi Hitlerin itsestään käyttämä lempinimi oli sutta tarkoittava Wolf, jota hän oli alkanut käyttää 1920-luvulla paitsi lempinimenään myös peitenimenään. Useilla muillakin Hitlerin päämajoilla, muun muassa Wolfsschluchtilla (”Sudenrotko”) Belgiassa ja Wehrwolfilla (”Ihmissusi”) Ukrainassa, on sama liite. Myös etymologiassa hänen etunimensä Adolf johdetaan sanasta wolf, joka on nykyaikainen muoto muinaisgermaanisesta nimestä Adelwolf, ”jalo susi”. Sodan aikana Hitler saapui Sudenpesään illalla 23. kesäkuuta. Hyökkäys Neuvostolittoon oli alkanut edellisenä päivänä. Sodan aikana hän oleskeli Sudenpesässa yli 800 päivää. Viimeisen kerran hän poistui sieltä 22. marraskuuta 1944. Hitler yritettiin murhata Sudenpesässä kesällä 1944 osana niin kutsuttua heinäkuun 20. päivän salaliittoa. Suomen marsalkka Mannerheim vieraili Sudenpesässä 27. kesäkuuta 1942 osana Hitlerin Suomen-vierailun vaatimaa vastavierailua Saksaan. Saksalaisten vetäytyminen vuonna 1944 Sudenpesä hylättiin vasta 1944 puna-armeijan lähestyessä Itä-Preussia, jolloin Wehrmacht aloitti 20. marraskuuta 1944 operaation Sudenpesän räjäyttämiseksi ja se kärsi huomattavia vaurioita ennen vetäytymistä suoritetuissa räjäytyksissä. Hitlerin mielestä päämaja oli liian arvokas jätettäväksi ehjänä venäläisten käsiin. Neuvostoliiton puna-armeija saapui Sudenpesään 27. tammikuuta 1945. Sota kesti vielä kevään ajan, kunnes Saksa antautui toukokuussa 1945. Sodan jälkeen Sudenpesän jäännökset sijaitsevat nykyisen Puolan alueella lähellä Kętrzynia (saks. Rastenburg), joka oli sodan aikana osa natsi-Saksan Itä-Preussin maakuntaa. Alueesta tuli osa Puolan kansantasavaltaa sodan päätyttyä. Kymmenen vuotta sodan jälkene aluetta ympäröiviltä laajoilta miinakentiltä raivattiin noin 54 000 miinaa, ja nykyisin siellä toimii ympäri vuoden avoinna oleva museo. Alueella on myös Hitlerin murhaa yrittäneille pystytetty muistomerkki. Raunioituneenakin Sudenpesä on ollut suosittu matkailukohde, jossa käy vuosittain noin 300 000 matkailijaa. Lähteet Kershaw, Ian: Hitler. (Alkuteos Hitler (2008) on lyhennetty laitos kaksiosaisesta teoksesta Hitler 1889–1936: Hubris (1998) ja Hitler 1936–1945: Nemesis (2000). Ensimmäinen suomenkielinen painos julkaistu 2009.) Suomentanut Ilkka Rekiaro. Helsinki: Otava, 2010. ISBN 978-951-1-24915-3 Viitteet Aiheesta muualla Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Wolfsschanze Wikimedia Commonsissa Wolf´s Lair. Hitler´s Head Quarters. Turisti-info. Wilczy Szaniec. (englanniksi). Viitattu 23.7.2014.