Kagajana

Kagajana (filipīniešu: Lalawigan ng Cagayan, angļu: Province of Cagayan, iloku: Probinsia ti Cagayan, ibanagu: Provinsiya na Cagayan, itavisu: Provinsiya ya Cagayan) ir viena no Filipīnu provincēm valsts ziemeļdaļā, Kagajanas Ielejas reģionā. Administratīvi dalās 1 pilsētā un 28 municipalitātēs un sīkāk 820 barangajās. Provinces centrs un lielākā pilsēta ir Tugegarao. Lielākā daļa iedzīvotāju ir iloki (54 %), ibanagi (14 %) un itavisi (7 %). Ģeogrāfija Province izvietojusies Lusonas salas ziemeļaustrumos Filipīnu jūras un Lusonas šauruma krastā. Dienvidos robežojas ar Isabelu, bet rietumos — ar Kalingu, Apajao un Ziemeļilokosu. Austrumos krastus apskalo Filipīnu jūra, bet ziemeļos — Babujanas šaurums. Provincē ietilpst Babujanas salas Lusonas šaurumā un Palaui sala. Provinces austrumdaļā paceļas Sjerramadres grēda, bet rietumdaļā — Kagajanas ielejas zemiene. Augstākais kalns ir Setaseo (1823 m vjl), bet viens no provinces simboliem ir Kagvas vulkāns (1160 m vjl). Vēsture Kagajanas province ir viena no senākajām Spānijas koloniālajām provincēm Filipīnās, tā dibināta 1583. gadā un sākotnēji iekļāva visu Kagajanas ieleju no okeāna ziemeļos līdz Karabaljo kalniem dienvidos. Pirmā provinces galvaspilsēta bija Nuevasegovija (mūsdienās — Lallo), kas vienlaicīgi bija arī bīskapijas sēdeklis. 1758. gadā bīskapijas sēdeklis tika pārcelts uz Viganu, bet Nuevasegovija saglabāja savu ietekmi kā reliģiskais centrs. 1839. gadā provinces dienviddaļa tika nodalīta patstāvīgā Nuevaviskajas provincē, bet provinces galvaspilsēta tika pārcelta uz Tugegarao provinces dienvidos, līdz kurai bija uzbūvēts lielceļš, kas atviegloja tirdzniecību un veicināja saimniecisko attīstību. 1856. gadā no Kagajanas un Nuevaviskajas daļām tika izveidota Isabelas province ielejas vidusdaļā. 1907. gadā daļa provinces teritorijas tika nodalīta jaundibināmai Kalingas-Apajao provincei (mūsdienās — Kalinga). Ārējās saites Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: Kagajana.