מואנג'ודארו

מואנג'ודארו (באורדו: موہن جوڈڑو; בהינדי: मोएन-जोदड़ो) הייתה אחת מערי תרבות עמק האינדוס. חורבותיה נמצאות כ-80 ק"מ מדרום-מערב לעיר סוקור שבפקיסטן והיא מוכרת על ידי אונסק"ו כאתר מורשת עולמית. העיר נשמרה במצב טוב יותר מאשר העיר האראפה (שנמצאת במרחק של כ-600 ק"מ ממנה), ומהווה מקור מוצלח יותר למידע על התרבות ששכנה באזור. היא נבנתה במאה ה-26 לפנה"ס וננטשה במאה ה-17 לפנה"ס, ככל הנראה בשל שינוי במסלול הנהר אשר סיפק את צורכי התושבים. ארכאולוגים גילו את חורבות העיר בשנות העשרים של המאה ה-20, ואתר החפירות נמצא בסכנה עקב עליית מפלס מי התהום בעמק נהר האינדוס. שפת תושבי עמק האינדוס טרם פוענחה, ושמה האמיתי של העיר, כמו גם של ערים נוספות שנתגלו באזור, ובאזור פונג'ב וגוג'ראט אינו ידוע. "מואנג'ודארו" בשפה הסינדית פירושו "תל המתים". מואנג'ודארו היא עיר מרשימה בהתחשב בעתיקותה. הייתה זו עיר מתוכננת, אשר התבססה על רשת של רחובות ומבנים שנבנו מלבנים עשויות בוץ אפוי, לבנים שיובשו בשמש, ועץ חרוך. בשיאה התגוררו בה כ-35,000 נפש. הייתה לה מערכת ביוב מתקדמת, מבנים חד-קומתיים ודו-קומתיים, ובית מרחץ ציבורי גדול. בית המרחץ נבנה מעל שכבה של זפת טבעית, אשר מנעה את דליפת המים. בעיר גם הייתה באר גדולה, אסם ושוק מרכזי. היה בה גם בניין ובו כבשן תת-קרקעי, ככל הנראה לחימום מי רחצה. העיר מחולקת לשני חלקים: המצודה והעיר התחתונה. רוב שטחה של העיר התחתונה טרם נחשף, אך במצודה נחשף בית המרחץ, אזור מגורים שבו התגוררו כ-5,000 בני-אדם, ושני אולמות גדולים. העיר נהרסה ונבנתה מחדש לפחות שבע פעמים, ככל הנראה בשל הצפת נהר האינדוס. הערים נבנו אחת על חורבות השנייה. קישורים חיצוניים Pakistan's lost city of 40,000 people - מאתר ה-BBC מואנג'ודארו, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) יוגב ישראלי, שוויון ואחווה: סוד הצלחתה של אחת הערים הראשונות בעולם, באתר ynet, 25 במאי 2026