Chanhudaro

Chanhudaro (kasutatud on ka nimevorme Chanhu Daro ja Chanhu-daro), lühendvorm nimest Chanhun-jo-daro, sindhi keeles "Chanhuni küngas", on Induse kultuuri kuuluv muistis, mis asub Mohenjo-darost 130 km lõunas, praeguses Sindhi provintsis Pakistanis. Asula oli asustatud aastatel 4000–1700 eKr ja seda peetakse vanaaja paljudes kultuurides kantud karneoolhelmeste valmistamise keskuseks. Leiukoht koosneb kolmest madalast künkast. Väljakaevamiste andmeil on kogu asula pindala olnud umbes 7 hektari suurune. Kirjeldus Induse kultuuri üle 2800 teadaoleva asulakoha hulgas on Chanhudaro üks suuremaid ja uuritumaid. Leide on vähem viimasest ajast, kuna väljakaevamisi pole jätkatud. Asula paikneb kõrbes, kuid arvatakse, et varem voolas Induse jõgi selle lähedal. Indus, mida tuntakse Harappa-järgsetes veedades Sarasvati nime all, arvatakse muutnud oma suunda 2. aastatuhandel eKr, mis muutis Chanhudaros asula toimimise raskemaks. Asukad pidid tõenäoliselt oma elukohad hülgama ja arvatakse, et Induse jõe voolu muutumine on üks asulate mahajätmise ja laiemalt Induse kultuuri lagunemise põhjusi. Chanhudaros nagu Mohenjo-daros kasutati majade ehitamiseks eelkõige põletatud telliseid. Paljud ehitised on identifitseeritud töökodadena või käsitöökeskustena ning mõned Chanhudaro hooned võisid olla laod. Arheoloogilisi tõendeid on leitud karpide töötlemise kohta ning selles kohas valmistati käevõrusid ja nõusid. Induse kultuurile iseloomulikke pitsateid valmistati suuremates linnades nagu Harappa, Mohenjodaro ja ka Chanhudaro, mis olid seotud haldusvõrgustikuga. Leitud on vasest nuge, odasid, habemenuge, tööriistu, kirveid ja anumaid, samuti vaskõngekonkse. Leidude hulgas on terrakotast vankrite mudeleid, väike terrakotalind-savivile, taldrikuid ja nõusid. Chanhudarost on pärit nüüd Bostoni Kunstimuuseumis USA-s asuv oda viskava või tantsiva mehe 4,1 cm kõrgune purunenud terrakotakuju. Käsitööndusliku tootmise ulatus Chanhudaros on leitud olevat palju suurem kui Mohenjodaros, oletatavasti poolel linna territooriumil. Chanhudaros leiti muljetavaldav töökoda eri materjalidest helmeste valmistamiseks, kus asus ka ahi. Chanhudaros valmistati karpidest käevõrusid, mitmesugustest materjalidest helmeid, steatiidist pitsateid ja metallesemeid. Helmeste valmistamiseks kasutati siin mitmesuguseid materjale: vääriskive nagu karneool, jaspis ja kvarts, metallidest kulda, vaske ja pronksi, karpe ja terrakotat. Helmeid tehti ka fajansist, milleks segati ränidioksiid (liiv), vaik ja värv, see vormiti ning seejärel põletati. Helmeid valmistati eri kujuga: kettakujulised, silindrilised, ümmargused, segmenteeritud või tünjad. Pehmemaid materjale nagu steatiit oli lihtne vormida, teisi kivimeid töödeldi steatiidipulbrist pastaga. Kõvemad kivid andsid tulemuseks geomeetrilise vormiga helmed. Lõuna-Aafrika päritolu seesamit on leitud mitmest Induse kultuuri leiukohast, sealhulgas Chanhudarost, kus seda tõenäoliselt kasvatati õli saamiseks. Samuti kasvatati Chanhudaros hernest. Uurimislugu Chanhudaros kaevas esmakordselt N. G. Majumdar 1931. aasta märtsis. Uuesti kaevati seal 1935.–1936. aastal Ernest John Henry Mackay juhtimisel. Pärast Pakistani iseseisvumist tegi piirkonnas uurimistööd ka Mohammed Rafique Mughal. Alates 2015. aastast on arheoloogilisi väljakaevamisi läbi viinud Prantsusmaa arheoloogiline missioon Induse jõgikonnas (MAFBI]) Aurore Didier' (CNRS) juhtimisel ja koostöös Pakistani valitsuse arheoloogia- ja muuseumide osakonnaga ning Sindhi omavalitsusega. Viited