Klæbu kirke

Klæbu kirke er en åttekantet kirke i laftet tømmer fra 1790 i Klæbu i Trondheim kommune, Trøndelag fylke. Den ligger på en høyde og er godt synlig i terrenget på By. Prestegården By ligger like ved. Kirken har 330 sitteplasser. Bygging I 1786 ble det bestemt å erstatte kirken oppført 100 år tidligere, og den nye skulle være 25 meter lang og 10 meter bred. Mens en del av arbeidet pågikk ble det gamle, litt mindre bygget til dels stående og det nye ble reiste utenpå på samme tomt. Den gamle kirken kunne tildels brukes mens byggearbeidet pågikk. De faktiske byggeplanene brukt i 1789 var annerledes, med 19 meter lengde og 15 meter bredde, slik at den ble kortere og bredere enn tidligere planlagt. Den gamle kirken hadde også preg av å være en sentralkirke og åttekantformen gjorde lettere å bruke den gamle som stillas når den nye ble reist utenpå. Byggearbeidet ble ledet av Lars Larsen Forsæth den yngre, og han var trolig ansvarlig modellen som kirken ble bygget etter. Hans far Lars Larsen Forsæth var regnskapsfører og trolig en slags tilsynsmann for arbeidet. Taket ble belagt med skifer brutt lokalt i Klæbu. Skifertekking, arbeidet på tårnet og noe annet arbeidet ble gjort etter at kirken ble innviet i november 1790. Kirken ble malt i 1793. Den har alltid vært hvitmalt, trolig for å illudere en steinbygning. Utforming Byggverket er i laftet tømmer med grunnmur av pusset gråstein. Det er 250 sitteplasser i skipet og 320 medregnet galleriet. Arkitekt for kirken var den senere eidsvollsmann Lars Larsen Forsæth. Grunnplanet er en åttekant som er svakt langstrakt i øst-vest-retningen med altertavlen i den østlige enden. Innvendig grunnflate er på 235 m2 med plass til 250 personer. Største lengde er 18,9 m (øst-vest) og største bredde er 15,8 m (nord-sør). Nord- og sørveggen er knapt 10 m, mens veggene i øst og vest samt de fire skråveggene er på 6,4 m hver. Høyden til gesismen (raftet) er på 9,15 m. I vestre ende er det innredet våpenhus og i østre ende sakristi, disse rommene er skilt fra kirkerommet med lettvegger av stående bord. Taket er pyramideformet med to takvinkler (mansardtak). Klokkehuset i takrytteren er terningformet. Det er monumentale ytterdører i alle himmelretninger. Bakgrunn Hospitalskirken i Trondheim og Bakke kirke såvel som Røros kirke kan ha vært forbilder. Buvik kirke ble oppført i 1819 med Klæbu som forbilde, trolig ble samme tremodell brukt ved planlegging av Buvik kirke. På samme måte som i Klæbu har Buvik kirke vinduer i to høyder. Mens Klæbu har et tak med knekke eller avsats, har Buvik enkle slette valmede takflater. Støren kirke oppført fra 1816 har vesentlige likhetstrekk med Klæbu kirke som trolig var forbildet. Modellen laget for oppføring av Klæbu kirke kan blitt utlånt til Støren. Støren kirke er en del større. Innvendig Altertavlen med motivet «Hyrdenes tilbedelse» fra 1790 er av Johan Jørgen Lyng, Lars Larsen Forsæth og Haldor H. Svaan. Prekestolen er i nygotikk og laget av Forsæth og Svaan. Kirken har prekestolen over alteret (prekestolsalter), og i 1898 ble det også satt en opp en prekestol på gulvet på grunn av prestens høydeskrekk. Døpefonten er fra 1957 og utført i tre. Orgelet er fra Bruno Christensen & Sønner Orgelbyggeri. I 1991 ble et gammelt orgel gitt til Buvik kirke. Klæbu kirke har et eldre oljemalerier og et stort krusifiks i tre fra ca. 1650–1700. Alterkalk, disk og oblateske i sølv hører til kirken. Kirken har tre kirkeklokker; fra 1705, 1871 og 1990. Den yngste er fra Olsen Nauen Klokkestøperi, den eldste er laget av Friedrich Kessler og klokken fra 1871 av Lars Rustad. Tidligere kirker på stedet Trolig ble den første kirken på stedet reist rundt år 1200. Det er svært lite skriftlige kilder om tiden før 1655 og for årene 1723-1789. Et kirkebygg ble revet 1669–1685 og det er usikkert om dette var en middelaldersk stavkirke. Et dokument fra 1325 sier at Eirik prest bodde på By. Stavkirken i Klæbu nevnes første gang i 1430, i 1530 i Olav Engelbrektssons jordebok og i Trondhjems reformats 1589. Kirkeregnskapene fra 1655 og senere tyder på stavkirken var av en enkel type, kanskje som Holtålen stavkirke. I 1655 hadde kirken takrytter. Våpenhus og sakristi ble revet i 1688 og 1703–1706 fordi de var falleferdige. En testamentert gave i 1663 fra Gaute Pedersen Tiller til Klæbu og Tiller kirker tilskyndet nybygg begge steder. Fra 1669 ble koret på Klæbu kirke revet og erstattet av kor i laftet tømmer. Deler av stavkirkens skip og tak ble revet, og gjenstående del av skipet ble forhøyet med laftet tømmer. Det ble satt inn 4 firdoble og 9 doble vinduer og lagt himling over kor og skip. I 1671 kom ny døpefont. Byggearbeidet stanset i 1673 og ble satt igang igjen i 1685 da de gamle stavveggene var helt falleferdige; restene av stavkirkens skip ble revet og erstattet av laftede vegger. Et kart fra den tiden antyder at bygget var utvidet til delvis korskirke med korsarmer i 3 retninger fra en midtbygning. Gerhard Schønings tegning fra 1773 viser at et kvadratisk midtparti var tilføyd lavere korsarmer mot sør, vest og øst. Det sentrale midtbygget haddet et pyramideformet tak med tårn med terningformet klokkehus og høyt spir. Kirkegården var på den tiden hadde gjerde av sleppeverk. I desember 1689 ble kirkespiret ødelagt i orkan, i likhet med 25 andre kirkespir i Trøndelag. I 1703–1706 ble det gamle forfalne sakristiet revet og erstattet. Bygningen oppført 1669–1685 kan ha hatt tekniske svakheter og kan ha blitt for liten på grunn av folkevekst i sognet. Den var 15 meter lang og 7,5 meter bred. Ny kirke ble påbegynt i 1789 mens den gamle ble stående. Referanser Litteratur Alf Henry Rasmussen (red.): Våre kirker - norsk kirkeleksikon, side 260, Vanebo forlag 1993, ISBN 82-75-27022-7 Thun, T. 1990. Klæbu kirke ved 200-årsjubileet. Klæbu historielag årsskrift 1990. Klæbu kirke 200 år : 1790-1990. Klæbu menighetsråd. 1990. Eksterne lenker (no) «Klæbu kirke». Kulturminnesøk. Riksantikvaren – Direktoratet for kulturminneforvaltning. (no) «Klæbu kirke». Kirkesøk. Den norske kirke. Klæbu menighet