Sjømannsmonumentet (Bergen)

Sjømannsmonumentet er et monument på Torgallmenningen i Bergen, utformet av kunstneren Dyre Vaa i årene 1939-45 og avduket i 1950. Monumentet består av tolv mannsfigurer og relieffer i to høyder, støpt i bronse, montert på en stor firkantet sokkel i granitt. Monumentet ble finansiert med innsamlede midler, og har siden blitt supplert med en vannoverflate ved sokkelens fot. Historie I 1917 fremla Bergens Rederiforening og Bergens Skipperforening ønske om et minnesmerke over sjøfolk som hadde satt livet til på havet; våren 1917 var den verste perioden for Norges handelsflåte noensinne, med 300 skip senket og 439 omkomne sjømenn. På det verste gikk hvert fjerde skip tapt i Nordsjøen. Sofus Madsen laget da et utkast; men snart ble oppdraget endret til et monument som skulle hylle sjøfolks innsats, ikke bare et minne om krigens ofre. I en åpen konkurranse i 1938 kom det inn 45 utkast, og vinneren ble Dyre Vaa med monumentet «Lykkens prøve». Andre verdenskrig forsinket prosjektet, og først 7. juni 1950 ble det 7 meter høye monumentet avduket av daværende industriminister Lars Evensen. Relieffer og skulpturer over monumentets fire sider gjenskaper norsk historie fra vikingtid til 1900-tall: 900-tallet representeres av en kriger med spyd, en skald og en berserk med sitt skjold. Over dem ses relieffet av et vikingskip og et møte mellom norrøne ferdamenn og indianere. De tre statuene som representerer 1700-tallet, er en fisker, en kaptein og en matros med pipe. Øverst er en avbildning av Jesu korsfestelse, med Hans Egede som forkynner for inuitter, og derunder et skip som sjøsettes, i selskap med en sjøorm. De tre som representerer 1800-tallet, er en reder utstyrt med flosshatt, nok en matros og dertil en los. Over dem er motivene hentet fra hvalfangst og et skipsverft, frontet av en gallionsfigur med brudekrone. De tre som representerer 1900-tallet, er en dekksgutt, en styrmann og en maskinist. Relieffene viser øverst et skip, og under de druknede som vekkes til live av en engel. Mottakelse Mottakelsen var blandet. Komponisten Sverre Jordan syntes verket lignet «en geitost, en uskjønn vorte i Bergens ansikt», mens arkitekt Ole Landmark kalte det «et skulpturelt misfoster» og «en ost med kuriøse relieffer». Han uttalte også at forslaget om å flytte monumentet til Nordnes «ble fremsatt første gang umiddelbart etter at undertegnede med gru hadde fått anledning til å betrakte det». Sjømannsskolens elever kunne da få seg «en sunn latter» i friminuttet. Billedhoggeren Sofus Madsen mente at «som det nå er plassert, står det av ymse grunner ikke bra til Torgalmenningens rene linjer», og at Dreggsallmenningen ville vært en bedre plassering. Bergens Tidende kalte verket «et smertens barn». Kunsthistoriker Alf Bøe fant heller ingenting positivt: «Ute av proporsjon med plassens alminnelige forhold, åndløst i sin oppbygning og slett i sine enkelte deler, gir Sjøfartsmonumentet [sic] antagelig den uheldigst tenkelige løsning av oppgaven; man kan bare i stillhet håpe at ikke monumentets trondhjemske sjøhelt for evig tid skal få stå og gjøre sitt fornødne i de høye barokke støvler på Bergens fornemste plass. Det måtte la seg gjøre å få det hele flyttet til et mindre iøynefallende punkt i byens sentrale strøk.» Referanser Eksterne lenker Fotografier av Sjømannsmonumentet, kurtevert.info Bergen Byleksikon på nett, om Sjømannsmonumentet