Talgje kirke

Talgje kirke ligger på øya Talgje i Stavanger kommune i Rogaland, og er fra 1100-tallet. Den tilhørte fram til reformasjonen den romersk katolske kirke, og siden den norske kirke. Kirken ligger på den største garden på øya. Gården var sentrum for baron Gaute Erlingssons stormannslekt i middelalderen. Kirkebygget Kirken har et avlangt skip og rektangulært kor med tønnehvelv, og apsis i øst. Den har et vestparti (våpenhus) fra 1870. Kirken er oppført på 1100-tallet i romansk-normannisk stil. Jan Hendrich Lexow mente at den kunne være fra 1140-tallet. Morten Stige og Øystein Ekroll mente den kunne være fra andre fjerdedel av 1100-tallet. Ingen av dem begrunner sine anslag. Kirken er bygd på fjell. Korbuen har et sikksakkornament som er karakteristisk for normannisk arkitektur. Sikksakkmønstre ble brukt i England som utsmykking i normannisk arkitektur fra slutten av 1000-tallet og framover, men som portalutsmykking var det senere. I England er portalene til abbedens hus ved Bristolkatedralen og klosterkirken Castle Acre, av de eldste som har portalutsmykkinger med sikksakkmønster. Begge er fra 1140-tallet. Portalene i Stavanger domkirke og Talgje kirke kan være fra den samme perioden. Sørportalen var en rikt dekorert rundbueportal. I 1870 var de redde for at sørmuren skulle rase ut. Portalen ble fjernet, som den svakest delen av veggen. Portalen ble i 1875 så satt inn i et nybygd våpenhuset i vest. Det gamle vestpartiet av tre ble revet. Av de originale vinduene er bare de i nordveggen i skipet og de i vestgavlen som er bevart. Alle andre er utvidet og endret. Ved flyttingen ble sørportalen utvidet i bredden. Proporsjonene er derfor ikke like perfekte som de var opprinnelig. Alle deler er imidlertid bevarte. Portalen er satt sammen av mange dekorative elementer på en litt tilfeldig måte. Det er som om steinhuggeren ønsket å vise alt hva han kunne i denne ene portalen. En steinhuggerdetalj som korbueåpningens chevron er så lik en chevron i Stavanger domkirke, at det muligens kan ha vært samme steinhugger. Koret i Talgje har steinhvelv. Det sjeldent i norske landskirker. Romanske tønnehvelv er i behold bare sju steder i Norge. At korhvelv ble prioritert fremfor hvelv i skipet, gir adskillig bedre klang enn et tretak. Det hadde presten glede av når han messet liturgien. Takkonstruksjonene av tre er laget omkring 1870, trolig med betydelig lavere helning enn det opprinnelige taket. I 1928 hadde sluttsteinen i korbuen sunket litt ned. Årsaken var at det var laget en åpning over korbueveggen som hadde endret lastfordelingen. Kirken hadde i 1930 betydelige vannlekkasjer. Det var også betydelige setninger over koret og apsis. Det var også store sprekker i hvelvene over koret og apsis. Det var også en stor utbuing av sørveggen, trolig forårsaket at trykk fra hvelvet. Kirken ble likevel ikke restaurert før i 1935–1939. En ny restaurering ble gjennomført i 1982, og da ble murpuss på kirkens utside fjernet, og den ble kalket på nytt. Pave Innocens VI skrev i 1355 at kirken var viet til jomfru Maria. Inventar Av inventaret fra middelalderen er bare steinalteret bevart. Det er 2,84 meter langt. I 1935–1939 ble de gamle benkene erstattet med jærstoler. Altertavlen, prekestolen og brudebenken er fra 1620 i renessansestil av Lauritz Snekker og Thomas Snekker. Den er senere malt av Gottfried Hendtzschel i 1634-35. Altertavlen er ekstra rik med hele Golgata-scenen basert på tre kobberstikk av Pieter de Jode. Nattverdscenene bygger på Cornelis Corts stikk etter Livio Agresti i Oratorio del Gonfalone i Roma. I altertavlen er korsfestelsen fordelt på tre felter med røverne på sidene. Brudebenken er av den vanligste formen med kasseform, der frontplaten går helt ned til golvet. I 1366 omtales blant annet en skipslignende lysestake av jern («kertistigga gort sem skip en meder iarn») i et skifte av løsøre mellom noen søsken. Skiftet ble holdt på på Talgje. Et lysskip står fortsatt på alteret i Urnes stavkirke og et lysskip sto på alteret i Dale kirke i Luster. «Daleskipet» har siden blitt overført til Universitetsmuseet i Bergen, mens «Talgjeskipet» nok har gått tapt. Noen tolker dette som at lysskipet sto på alteret i Talgje kirke, men dokumentet sier ikke noe om at det var i kirken. Tvert imot er det en detaljert liste over løsøre som skulle skiftes mellom søsknene. Lysestaken nevnes sammen med andre private husholdningsgjenstander, som inventar fra et privat hjem. Annet Øst for Talgje kirke var det tidligere en stor murbygning fra mellomalderen. Den var 30*14 skritt. Steinene ble fra en gang mellom 1840 og 1850, brukt til grunnmur i ei løe. En foreslått forklaring, er at det var rester av et hospital. Noen profilerte klebersteiner peker mot 1200-tallet. En liknende bygning er kjent fra Halsnøy kloster i Sunnhordland. Tidligere var det en runeinnskrift på kirkens sørvegg fra 1100-tallet. Steinene er flyttet på, og i dag er kun deler av teksten lesbar. Den delen av teksten som kan leses er: «…ved sin død… til bygning av denne kirke… til opphold med (hus og kost)… til ære, og gav til (det) seks…» Dette er tolket som at en person har gitt midler til byggearbeidet. Over denne teksten er det en annen runeinnskrift: «Disse runer skrev Eindride prest Jonsson, og bed for meg». Teksten har ikke særmerker som gir grunnlag for en datering. Eindride var kanskje fra en av de første prestene på Talgje. Det tyder på at runene er fra 1100-tallet. Den er tolket som en oppfordring til forbønn for Eindride. I 1935–1939 ble også gamle graver under golvet fjernet. Fortsatt er det i kirken en gravstein fra omkring 1250. Den har innhogd et kors i form av et livstre. Galleri Referanser Eksterne lenker (no) «Talgje kirke». Kirkesøk. Den norske kirke. (no) «Talgje kirke». Kulturminnesøk. Riksantikvaren – Direktoratet for kulturminneforvaltning. Stavanger kirkelige fellesråd Menighetens egen nettside