Fiskum gamle kirke

Fiskum gamle kirke er en enskipet langkirke i stein fra ca. 1250 ved Darbu i Øvre Eiker kommune, Buskerud fylke. Det er en steinkirke viet Hellig Olav og tidligere omtalt som Fiskheims Olafs kirkja a Eikjum. Takrytter med spir og værhane er høy. Den har 150 sitteplasser og er en av landets minste kirker. Bygget er automatisk fredet. Det avholdes noen få gudstjenester i året, blant annet ved Olsok. Kirken ble brukt ved innspilling av filmen Jeg er Dina i 2001. Kirken ligger ved vestbredden av Fiskumvannet i svakt skrånende terreng. Fiskumelven renner ut i innsjøen ved kirken. Den gamle veien krysser elven rett ved og går langs kirkegården på sørsiden mot prestegården nordvest for kirken. Historie I middelalderen var den en av tre kirker i Eiker og etter reformasjonen ble den anneks til Haug kirke. Som anneks til Haug ble den betjent av en residerende kapellan. I eldre tider var det faste plasser i kirken og de største gårdene hadde hver sin benk. En lukket benk på en forhøyning tilhørte den store Fiskum gård. Kirkegården rundt kirken har trolig vært brukt siden kirken ble etablert. Benken ble utbedret og dels skiftet ut i 1804. Kjelleren under sakristiet var opprinnelig innredet til gravkammer og denne ble senere fylt med løsmasse. Det finnes noen gravminner fra 1700-tallet av grovt tilhugget stein og av støpejern fra 1800-tallet. Takrytteren ble utbedret omkring 1820 og fikk eksisterende form. Hjelmen kan tidligere ha hatt løkform. Bygget reparert og malt sommeren 1839. Kirken er liten og da kommunen var blitt eier i 1856 ble det utarbeidet planer for utvidelse av kirken, men planene ble avvist. I stedet reiste man en ny Fiskum kirke ca. 500 meter lenger nord, den var ferdig i 1866. Da bygden hadde fått ny kirke 1866, var det meningen at den gamle skulle rives. Presten H. Kiær tok initiativ til å redde kirken og overtok den for 100 speciedaler 1876. Senere er kirken overført til å bli en stiftelse med ansvar for vedlikeholdet. Kiær brukt kirken til konfirmasjonsundervisning så lenge han var prest i Eiker. I 1890 ble tak og tårn reparert. I 1902 ble den brukt som kirke en periode etter branen i Fiskum kirke. En del inventar ble overført til den nye kirken etter 1866, blant annet et døpefat i messing skjenket av sorenvskriver Claus Winther i 1698. En lysekrone ble i 1890 solgt. Et persisk teppe fra omkring 1700 oppbevares på Kunstindustrimuseet. Kirkens interiør var motiv på et av Televerkets festtelegram i perioden 1941–76, tegnet av Ruth Krefting. Bygget var til dels til nedfalls da Fortidsminneforeningen i 1966 begynte restaureringsarbeid og gjenåpnet kirken i 1973. Bygget Kirken består av et kort skip og et lavere og smalere, rett avsluttet kor. Skipets vegg mot nord er omlag 35 cm lenger enn veggen i sør noe som medfører at skipets østmur står litt på skrå. Korets østmur har tilsvarende skjevhet. Et murt sakristi ble i 1730 tilføyet på korets nordside og har inngang fra koret. Koret har portal på sørsiden og vindu i øst og sør. Skipet har hovedinngang i vest med et våpenhus av bindingsverk. Det er en gjenmurt portal i sørveggen og to vinduer i hver sidemur. En bordkledd takrytter sitter midt på skipets møne. Veggene er av kistemur ved at det er en ytre og indre der mellomrommet er fylt med stein og grus. Kirken er oppført av bruddsten i kalkmørtel og er pusset innvendig. Utvendig er murene fuget og slemmet. Steinene er av varierende format og har ujevn overflate. Best murverk har skipets vestmur med noenlunde jevnstore stener murt på ligg med god gjennomgående skiftegang. Det forekommer visstnok ikke hugne sten hverken på hjørnene eller i portalenes og vinduenes innfatning. Murene er 1,1-1,2 m tykke bortsett fra søndre del av skipets østmur, som er betydelig tykkere i partiet syd for koret. Et murparti ble styrket med jernbånd ved en reparasjon i 1820-årene. Disse ble fjernet da murene ble reparert 1947. Ved samme anledning ble fundamentene styrket med en påmurt sokkel utvendig og innvendig. Dessuten ble utvendig murpuss fjernet, sprekker og skrammer reparert, og murene ble spekket, fuget og slemmet. Koråpningen mellom skip og kor er omlag 3,30 m bred og har rundbuet overdekning. Tidligere var koråpningen mindre og utvidelsen ble trolig gjort i 1822. Prekestolen er plassert ved koråpningen mot sør. Vestportalen er opprinnelig og er rundbuet. Den er fullstendig dekket av mørtel. slik at steinene ikke er synlige. Skipets sydportal er gjenmurt og er 62 cm på det smaleste og videre seg noe ut innover. Utsiden kom til syne ca. 3,40 m fra vesthjørnet da murenes utvendige puss ble fjernet 1947. Korets østmur (bak alteret) har kirkens eneste bevarte opprinnelige vindu mens øvrige vinduer ble utvidet eller nye vinduer tilføyd rundt 1800 for å gi mer i lys i tråd med tidens idealer. Det har vannrett overdekning og er ca. 25 cm bredt og ca. 90 cm høyt utvendig. Vindusåpningen vider seg traktformet ut innover hvor det er ca. 88 cm bredt og ca. 125 cm høyt. Vinduet har en treramme som er delt i 3 ruter. Kirkens øvrige vinduer ble utformet på 1800-årene. I sakristiet var det allerede i 1740 en kakkelovn av jern. Tårnet og gavlene er bordkledd. Kirkens tak er bratt og har vært tekket med tegl siden 1600-årene. Gulvet i koret var tidligere av glaserte leirfliser og rester av dette finnes under altertavlen. Gulvene i kirken har antagelig fulgt terrengets og sokkelens fall mot øst. Det nåværende gulv, som går vannrett i samme nivå i skip og kor, ligger ca. 10 cm over bunnen i skipets vestportal og mer enn 50 cm over bunnen i koråpningen. Inventar Døpefonten i tre er plassert på nordsiden under korbuen, den er laget av Lars Sivertsen i 1713, foten er nyere. Det første galleriet ("pulptiur") kom i 1688 på grunn av plassmangel. Galleriet satt opp i 1820 går langs skipets vest- og nordmur og det har oppgang i nordvestre hjørne, orgelet er plassert ved siden av oppgangen. Altertavle, antagelig fra ca. 1713, muligens av Lars Sivertsen, med motiv av korsfestelsesgruppe, Maria og Johannes i barokk stil. Prekestol fra 1650 har gipsornamenter fra 1747 av Hans Drakenius Anchersen. Alter utført av kraftige liggende bord med brutte hjørner på fremsiden (L 178 cm, D 96 cm, H 100 cm). I tillegg er det mange gjenstander fra 1600 og 1700-tallet, lysekrone, lysestaker, ornamentkiste, skap, lenestol, bøker, osv. Ellers kan nevnes en almissetavle antatt fra 700-årene, restaurert i 1983, og et persisk teppe (322 cm X 158 cm) fra ca. 1700 med blått og grønt mønster på rød bunn med initialer OJE og MJD og årstall 1714 i sølvbånd (Otmar Jensen Elligers og Mette Jørgensdatter på Fossesholm). Orgelet i kirken ble opprinnelig bygget av E. F. Walcker & Cie i Ludwigsburg i Baden-Württemberg i Tyskland og installert i Viker kirke i Vestre Ådal på Ringerike i 1876. Der ble det byttet ut med et nytt midt i 1980-årene, men det vesle Walcker-orgelet fikk sin renessanse oppunder taket på kirka her i Fiskum i 1986. Orgelet ble renovert i 2020. Referanser Se også Fiskum kirke Liste over norske middelalderkirker i stein Eksterne lenker (no) «Fiskum gamle kirke». Kirkesøk. Den norske kirke. (no) «Fiskum gamle kirke». Kulturminnesøk. Riksantikvaren – Direktoratet for kulturminneforvaltning. Sigrid Marie Christie og Håkon Christie. Fiskum gamle kirke i Norges Kirker utgitt av NIKU og KA Gamle bilder av kirken Eikerbygda – Fiskum gamle kirke