Nike-Ajax

Nike-Ajax (MIM-3) oli Yhdysvaltain ensimmäinen kohdeilmatorjuntaohjusjärjestelmä. Sitä edelsi projekti Hermes.selvennä Koulutuskäyttöön asetyypin ensiversio saapui vuonna 1953. Tietämystä tähän täysin uuteen aselajiin saatiin toisen maailmansodan hävinneeltä Saksalta. Muiden muassa Wernher von Braun oli uusia yhdysvaltalaisia rakettitieteen tutkijoita. Esisopimus Nike-ohjusprojektiin laadittiin AT&T:n tytäryhtiö Western Electricin kanssa 8. helmikuuta 1945.lähde? Aluksi torjuntatavoitteeksi asetettiin, B-29:n vastaavaa konetyyppiä pudottava ilmatorjuntaohjuksella.lähde? Alustava kehittämissuunnitelma laadittiin erittäin pikaisesti toisen maailmansodan jälkeen, jo 13. syyskuuta 1945. Ohjustyypin poisto Yhdysvaltain armeijan kalustosta alkoi jo vuonna 1958 Nike-Herculesin saavuttua torjuntanäyttämölle. Nike-Herculesin aseistusosa eli räjähdyskärki varustettiin ydinlatauksella, jonka teho oli 20 kT (W-7). Nike-Ajaxin lopullinen kalustopoisto tapahtui vuonna 1963. Nike-Ajaxia käytti usea Yhdysvaltain sotilaallinen yhteistyökumppani (lähinnä Nato-maita), Pohjoismaista ainakin Tanska. Ohjustyypin fyysisiä suoritusarvoja pituus 9,95 m (ilman apurakettia 5,95 m) läpimitta 370 mm (37 cm) siipien kärkiväli 1,27 m laukaisupaino 1 016 kg apuraketilla, ilman 472 kg taistelulatauksen paino 140 kg, jossa 3 esisirpaloitua HE-panosta (konventionaalinen High Explosive -panos) nopeus: maks. 750 m/s (Mach 2.3) torjuntaetäisyys: maks. 50 km torjuntakorkeus: 18,3 km (18 300 m) Lähde: Lähteet Lappi, Ahti: Ilmatorjunta kylmässä sodassa. Jyväskylä: Ilmatorjuntasäätiö, 2003. ISBN 951-95594-4-2 Viitteet Aiheesta muualla Nike Ajax (SAM-A-7) (MIM-3, 3A) FAS – Military Analysis Network. 29.6.1999. Viitattu 7.3.2022. (englanniksi) MIM-3 – Western Electric SAM-A-7/M1/MIM-3 Nike Ajax Designation-Systems.Net. Viitattu 7.3.2022. (englanniksi)