Paderborn domkirke

Domkirken i Paderborn (tysk: Paderborner Dom, offisielt Hohe Dom St. Maria, St. Liborius, St. Kilian) er en domkirke i sentrum av den tyske byen Paderborn, og den er byens kjennemerke. Den er viet til jomfru Maria, St. Kilian og St. Liborius. ​ Historie Da pave Leo III møtte Karl den store i 799 stod det en kirke på stedet domkirken står i dag. Kirken ble så gjentatte ganger ødelagt i brann og gjenoppbygd. Dagens domkirke ble gjenoppbygget i romansk-gotisk stil på 1200-tallet.​ Den eldste delen av kirken fra denne gjenoppbyggingen er det karakteristiske vesttårnet som er 93 meter høyt. Deler av kirken stammer fra 1000- og 1100-tallet. Under tredveårskrigen ble domkirken plyndret og ødelagt. Restaureringen begynte i 1650. Barokkstilen på 1600-tallet endret ikke den gotiske stilen i stor grad. På denne tiden fikk kirken interiør i barokk stil, men det meste ble ødelagt mot slutten av andre verdenskrig. Arkitektur Kirken er en hallkirke, en type kirkebygning som var utbredt i Tyskland under gotikken. Den er 104 meter lang og 52 meter bred. Krypt Krypten under kirken er 32 meter lang og 12 meter bred, og dermed en av de største i Tyskland. I krypten ligger relikviene fra St. Liborius. Mot vest ligger gravene til erkebiskopene i Paderborn. Vindu med tre harer (Dreihasenfenster) Et av katedralens, og byens, mest gjenkjennelige trekk er Dreihasenfenster («Vindu med tre harer»). Den viser tre harer i bevegelse, arrangert i en trekant. Hver hare er vist å ha to ører, selv om bare tre ører er synlige totalt. Den originale utskjæringen fra 1500-tallet finnes i klosterets indre gårdsplass, og har blitt duplisert på en rekke bygninger og en rekke butikker i hele sentrum. Referanser