Mikaelinkirkko (Hildesheim)

Mikaelinkirkko (saks. Michaeliskirche) on ottolainen kirkko Hildesheimissa, Saksassa. Se muodostaa UNESCOn maailmanperintöluettelon kohteen yhdessä läheisen tuomiokirkon kanssa. Historia Mikaelinkirkko rakennettiin vuosien 1001 ja 1031 välisenä aikana piispa Bernwardin ohjauksessa benediktiiniluostarin kappeliksi. Uskonpuhdistuksen saavuttua Hildesheimiin kirkosta tuli protestanttinen, vaikka benediktiiniläisluostari säilyi, kunnes se maallistettiin vuonna 1803. Kirkko tuhoutui ilmahyökkäyksessä toisessa maailmansodassa, mutta jälleenrakennettiin 1950–1957. Vuonna 1985 kirkosta tuli UNESCOn maailmanperintökohde Hildesheimin tuomiokirkon kanssa. Arkkitehtuuri Mikaelinkirkko on yksi varhaisromaanisen tyylin tärkeimpiä kirkkoja. Siinä on kaksikuorinen basilika kaksine poikkilaivoineen ja neliönmuotoinen torni jokaisessa risteyksessä. Länsikuorta painottavat katettu käytävä ja krypta. Pohjapiirros seuraa geometristä suunnitelmaa, jossa mittayksikkönä on poikkilaivan risteyksen neliö, ja keskilaivaa reunustavat vuorotellen pilari ja kaksi pylvästä, joita yhdistävät arkadikaaret. Jokaiseen apsikseen on kaksi sisäänkäyntiä ja pohjois- sekä eteläpuolella on neljä sisäänkäyntiä. Kuorin ja pylväskäytävän ohella maalattu puinen katto noin vuodelta 1230 on kirkon sisätiloiden merkittävin yksityiskohta. Se esittää Jeesuksen sukupuun. Katto oli purettu ja siirretty toisaalle toisen maailmansodan ajaksi, joten se säilyi, vaikka kirkko vahingoittui pommituksessa. Kirkon säilyneissä 4,5 m korkeissa pronssiovissa on kuvattu Vanhan ja Uuden testamentin tapahtumia pareittain: esimerkiksi syntiinlankeamus Aatamin ja Eevan kiusauksen muodossa on parina lunastukselle ristiinnaulitsemisen muodossa. Lähteet Aiheesta muualla Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Hildesheimin Mikaelinkirkko Wikimedia Commonsissa Hildesheimin tuomiokirkko ja Mikaelinkirkko Unescon sivuilla (englanniksi) (ranskaksi) Außergewöhnliches Zeugnis religiöser Kunst im Heiligen Römischen Reich Unesco (saksaksi)