Trijų Karalių salos

Trijų Karalių salos (angl. Three Kings Islands) arba Manavatafis (maor. Manawatāwhi) – Naujajai Zelandijai priklausančių salų grupė pietų Ramiajame vandenyne, 64 km į šiaurės vakarus nuo Šiaurės salos. Bendras plotas – 7 km². Sudaro Didžioji sala, apie ją išsidėsčiusios Farmerio uolos ir Šiaurės Rytų sala, bei Pietvakarinė grupė (Pietvakarių sala, Vakarų sala, Princų salynas). Salos vulkaninės kilmės, uolingos, stačių krantų. Iškyla iki 295 m. 1643 m., Kristaus Apsireiškimo dieną, salyną pasiekė olandų keliautojas Abelis Tasmanas ir pavadino Trijų karalių garbei. Daugelis salų tuo metu buvo gyvenamos maorių, kurie vertėsi augindami batatus. Nuo 1840 m. Trijų Karalių salos nebegyvenamos. Dabar salynas paskelbtas rezervatu, saugomos paukščių buveinės. Salose auga endeminis medis Pennantia baylisiana (iš vieno likusio individo vėliau išplatintas). Taip pat rasta endeminių vabalų, moliuskų rūšių. Šaltiniai