Te Wahipounamu

Te Wahipounamu (maorsky "miesto zeleného kameňa") je prírodná rezervácia ležiaca v juhozápadnom cípe Južného ostrova Nového Zélandu. Miesto objavil Európan Abel Janszoon Tasman v roku 1642. Nasledujúce roky bola táto oblasť cieľom lovcov, ktorí zdecimovali tunajšiu populáciu tuleňov. Oblasť sa nachádza na juhozápade Nového Zélandu v pohorí Južných Álp a zahŕňa štyridsať prírodných rezervácií o súhrnnej rozlohe 26 000 km² (z toho 4 národné parky: Aoraki/Mount Cook, Westland, Mount Aspiring a Fiordland). Te Wahipounamu patrí medzi najvlhkejšie časti sveta s priemernými ročnými zrážkami okolo 10 000 mm. Vegetácia je v tejto oblasti veľmi rôznorodá vďaka prírodným a klimatickým podmienkam. V roku 1990 bolo Te Wahipounamu zapísané na zoznam svetového dedičstva UNESCO. Fotogaléria Iné projekty Commons ponúka multimediálne súbory na tému Te Wahipounamu Externé odkazy Oficiálna stránka UNESCO Zdroj Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Te Wahipounamu na českej Wikipédii.