קלדוניה החדשה

קַלֶדוֹנְיָה הַחֲדָשָׁה (בצרפתית: Nouvelle-Calédonie; מבוטא "נוּבֵל קָלֶדוֹנִי") היא קבוצת איים בדרום־מערב האוקיינוס השקט, אחת מחמש הטריטוריות של צרפת מעבר לים, שמאז 1999 בעלת מעמד פוליטי מיוחד – "קולקטיב מיוחד" (Collectivité sui generis française). אטימולוגיה השם - קלדוניה החדשה, ניתן על ידי הנווט הבריטי ג'יימס קוק שגילה, ב-1774 את הארכיפלג. קוק מצא דמיון בין השטח ההררי של גראנד טרה לבין סקוטלנד, מולדתו, וקרא לאיים על השם הלטיני שנתנו הרומאים לסקוטלנד קלדוניה (Caledonia), (על שם הקלדונים, קבוצה של שבטים קלטיים אשר חיו באזור). גאוגרפיה איי קלדוניה החדשה נמצאים כ-1,200 קילומטר מזרחית לאוסטרליה וכ-1,500 קילומטר צפונית לניו זילנד, לא הרחק ממדינת האיים ונואטו. היא אחד מהחלקים הצפוניים ביותר ביבשת זילנדיה (אשר 93% ממנה שקועים תחת הים). הארכיפלג כולל את האי המרכזי של קלדוניה החדשה - גראנד טרה, המשתרע על פני 400 ק"מ ורוחב 50 ק"מ, שם ממוקמת הבירה נומאה; לצידה כ-140 איים שהידועים שבהם הם אי האורנים המרהיב בדרום ואיי הנאמנות בחוף המזרחי: . קלדוניה החדשה כוללת גם מספר איים קטנים מרוחקים ולא מיושבים: איי הואן וסורפרייז בשוניות ד'אנטרקסטו, האטולים של איי צ'סטרפילד ושוניות בלונה, האי וולפול, אטול בוטמפ-בופרה ושוניות אסטרולאב.. שטחה של קלדוניה החדשה הוא 18,575 קילומטר רבוע. העיר הגדולה ועיר הבירה היא נומאה (94,285 תושבים בשנת 2019) גודלו ומגווןו של הארכיפלג הופכים אותו ליעד תיירותי מוביל. יותר ממחצית האוכלוסייה מתגוררת בבירה ובפרבריה הקרובים, נומאה רבתי, בעוד ששאר השטח מכיל 32 עיירות או כפרים עם פחות מ-7,000 תושבים. ארכיפלג עצום ומגוון זה הפך ליעד תיירותי מוביל, המציע חופים אידיליים ושוממים, הזדמנויות נהדרות לצפייה בחיות בר, כבישים מתוחזקים היטב ואינטראקציות אותנטיות עם המקומיים. האקלים בקלדוניה החדשה הוא אקלים טרופי בעל שתי עונות עיקריות: עונה יבשה הנמשכת בין החודשים אפריל–נובמבר בה הטמפרטורות ביום נעות בין 17 ל-27 מעלות צלזיוס, ועונה חמה וגשומה בין החודשים דצמבר–מרץ בה הטמפרטורה ביום מגיעה עד ל-32 מעלות צלזיוס. היסטוריה התושבים הראשונים הידועים של קלדוניה החדשה היו בני שבט תרבות הלפיטה, שהיגרו לאיים בסביבות שנת 1500 לפנה"ס מטייוואן וסביבותיה. הם היו אבותיהם של הקאנקים, העם המלנזי הילידי המהווה כ-41% מאוכלוסיית הטריטוריה כיום. אנשי הלפיטה היו ידועים כספנים ונווטים מעולים שבנו כלי שיט משוכללים לתקופתם וכך יכלו לשוט ולהתיישב בכל רחבי איי האוקיינוס השקט. תרבות הלפיטה מוערכת מאוד בזכות כלי החרס הגיאומטריים המפותחים והייחודיים שלה, שנמצאו ברחבי איי האוקיינוס השקט. בסביבות שנת 1000 לפנה"ס הגיעו גלים נוספים של מתיישבים מלנזיים ופולינזיים אל האיים ובינייהם אלו שכונו אחר כך - קלדוניה החדשה. האוכלוסיה המעורבת החדשה באיים יצרה את החברה שנקראה - קאנאק. אוכלוסיות אלו פיתחו חברה עשירה ומגוונת ששמרה על קשר עמוק לאדמת אבותיהם וקדמה למגע עם אירופה באלפי שנים. השם "קאנאק" הגיע מהמילה ההוואית "קנאקה", שמשמעותה "אדם", "בן אדם" או "אדם חופשי". רוב המהגרים הגיעו מבורנאו והפיליפינים בסביבות 1000 לפני הספירה והתערבבו בקבוצות שהגיעו לפניהם. כיום הם מהווים את רוב האנשים במחוז הצפוני (72.2%) של גראנד-טרה, האי הראשי של הארכיפלג, ובליפו, מארה ואובאה במחוז איי הנאמנות (94.6%). למרות המודרניזציה של החברה, תרבות הקאנאק המסורתית עדיין נוכחת מאוד ומוערכת מאוד בקלדוניה החדשה. זוהי תרבות רב-תכליתית עבור עם "אחד ובלתי ניתן לחלוקה" הדובר 28 שפות שונות ומחולק ל-330 מחוזות ראשיים. לפני הגעתם של האירופאים לקלדוניה החדשה, במאה ה-18, חיו בני הקאנאק בכפרים קטנים הממוקמים לאורך מקווי מים, כמו נהרות וקו החוף. בנוסף לציד ולקט, גידלו בני הקאנאק גם יבולים שהשלימו את תזונתם. מבחנת המבנה הפוליטי שלהם הם היו מאורגנים בקהילות שבראשם צ'יפים. מגלה הארצות ג'יימס קוק היה לאירופאי הראשון שביקר בקלדוניה החדשה ב-1774, בעת שערך את מסעו השני. הוא העניק לה את שמה, בגלל הדמיון שראה בין חופי האי הצפון מזרחיים לחופי סקוטלנד, ששמה ההיסטורי היה קלדוניה. קלדוניה החדשה הועברה לשליטה צרפתית ב-1853 לאחר שיושבה עוד קודם על ידי בריטים וצרפתים. במשך כארבעה עשורים, החל מ-1864, היא שימשה כמושבת עונשין. בין היתר, נשלחו לקלדוניה החדשה רבים משורות הקומונה הפריזאית. בספטמבר 1984 הוקמה במקום תנועה הקוראת לעצמאות והינתקות מצרפת. הארגון, הנקרא FLNKS – Front de Libération Nationale Kanak et Socialiste, דורש להקים מדינה עצמאית בשם "קנקי". בהתאם להסכמי מטיניון מ-1988 ו"הסכם נומאה" מ-1998, נערך ב-2018 משאל עם בנוגע לעצמאות קלדוניה החדשה, ובו הצביעו 56% מהבוחרים נגד קבלת עצמאות. על-פי ההסכמים, לקלדוניה החדשה מעמד מיוחד ושונה משאר המחוזות שמעבר לים של צרפת והיא זוכה לאוטונומיה נרחבת ולממשל עצמי. ב-2020 נערך משאל עם נוסף ובו הצביעו 53.26% נגד עצמאות. במאי 2024 התפרץ גל אלימות חסר תקדים בעקבות ניסיון של ממשלת צרפת להעביר רפורמה חוקתית שתשנה את ספר הבוחרים בטריטוריה (מהלך שנתפס על ידי תנועות העצמאות כניסיון לדלל את כוחם הפוליטי של הילידים). במהלך המהומות, שכללו הצתות, בזיזות וחסימות צירים מרכזיים, הוכרז מצב חירום. כוחות ה-FANC תגברו את המשטרה והז'נדרמריה באבטחת מתקנים אסטרטגיים (נמלי תעופה ונמלים ימיים) ובאספקת לוגיסטיקה לכוחות הביטחון. למעלה מ-1,000 אנשי ביטחון נוספים נשלחו מצרפת המטרופוליטנית בסבבי חירום כדי להשיב את הסדר. ב-12 ביולי 2025 הכריזה צרפת על הסכם עם קלדוניה החדשה, לפיו הטריטוריה שמעבר לים תישאר צרפתית אך תוכרז כמדינה חדשה. על פי העסקה, "מדינת קלדוניה החדשה" תעוגן בחוקת צרפת, ומדינות אחרות יוכלו להכיר בה כמדינה נפרדת. אוכלוסייה בקבוצת האיים גרים 271,407 תושבים (נכון ל-2019) מתוכם כ-41% מקומיים, כ-24% הם ממוצא אירופי, כ-7.5% מגדירים את עצמם "קלדוניים" או שמסרבים להגדיר את קבוצתם האתנית, כ-11% בעלי זהות אתנית מעורבת, והשאר בני לאומים שכנים. רוב האוכלוסייה נוצרית, מהם כחצי קתולים. כלכלה נכון לשנת 2023 הייתה קלדוניה החדשה המפיקה השלישית בעולם של ניקל גולמי. כיוון שהניקל הוא יסוד חיוני בייצור סוללות חשמליות, בפרט לכלי רכב חשמליים, עלה מחיר המתכת פי 4 מהשפל של 2008 ועד 2022, לעליית מחיר הניקל הייתה השפעה ניכרת על שגשוג כלכלת האי בכלל ומכרה גורו (Goro), שבדרום האי, בפרט. תוצרי הכרייה מהווים 90% מהיקף הייצוא של האי והכרייה מספקת כ-20% מהמשרות בסקטור הפרטי. בשנת 2021 חתמו בעלי המכרה וממשלת קלדוניה החדשה על חוזה אספקה לענקית הרכב החשמלי, טסלה. תיירות אתרי התיירות המרכזיים: גרנד טר, האי המרכזי, מוקף בשונית אלמוגים באורך 800 קילומטר, המהווה את הלגונה הגדולה ביותר בעולם. איי בלפ (Bélep) מצפון, אי האורנים (Île des Pins), איי הנאמנות (Îles Loyauté) בדרום ובמזרח. מדרום לעיר הבירה נומאה נמצאים האגם יאטה (Yaté) והמפלים של מדלן (Chutes de la Madeleine), הנהר הכחול, שבו מקנן המין קגו, הסמל של הארכיפלג. ראו גם דגל קלדוניה החדשה טריטוריות צרפתיות מעבר לים סנדי (אי) קישורים חיצוניים אתר האינטרנט הרשמי של קלדוניה החדשה (בצרפתית) קלדוניה החדשה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) הערות שוליים