מיאנמר

מיאנמר (או בשמה הקודם, בורמה) היא המדינה הגדולה ביותר בשטחה באזור היבשתי של דרום-מזרח אסיה. המדינה מונה כ-55 מיליון תושבים וגובלת בחמש מדינות: הודו ובנגלדש ממערב, סין מצפון-מזרח, ולאוס ותאילנד ממזרח ומדרום-מזרח. היא שוכנת לחופיהם של ים אנדמן ומפרץ בנגל. עיר הבירה הרשמית של המדינה היא נייפידאו, אך העיר הגדולה והמרכזית ביותר בה היא יאנגון (שנקראה בעבר רנגון).[דרוש מקור] מבחינה כלכלית וחברתית, מיאנמר היא מדינה בעלת ניגודים חדים. מחד גיסא, היא עשירה מאוד במשאבי טבע יקרים כמו אבני חן, נפט, גז טבעי ועצי טיק, ואף ניחנת בפוטנציאל הגבוה ביותר באזור להפקת אנרגיה סולארית. מאידך גיסא, בעקבות עשורים של ניהול כושל, תשתיות רעועות ושחיתות עמוקה, מיאנמר מוגדרת כאחת מהמדינות הפחות מפותחות בעולם. פער ההכנסות בה הוא מהרחבים בתבל, ונתח עצום מהכלכלה נשלט באופן בלעדי על ידי מקורבי השלטון הצבאי והחונטה השלטת. מאז שזכתה בעצמאותה מהשלטון הקולוניאלי של האימפריה הבריטית בשנת 1948, ההיסטוריה המודרנית של מיאנמר רצופה בזעזועים ובמאבקים פנימיים בלתי פוסקים. לאחר עשרות שנים של משטר צבאי נוקשה, חוותה המדינה בעשור הקודם תקופה קצרה של פתיחות דמוקרטית, והשלטון הועבר בהדרגה לידי מפלגת הליגה הלאומית לדמוקרטיה בהנהגת כלת פרס נובל לשלום, אונג סאן סו צ'י. עם זאת, שנים אלו לוו במתיחות בינלאומית קשה, בעיקר סביב רצח העם ברוהינגה ורדיפת מיעוטים אתניים אחרים במדינה. התקווה ליציבות נגוזה בשנת 2021, עם הפיכה צבאית שביצע נוספת, עצר שוב את אונג סאן סו צ'י והשיב את הדיקטטורה הצבאית. המהלך הוביל לגל מחאות נרחב שדוכא באלימות, והידרדר במהירות לכדי מלחמת אזרחים קשה ומדממת שממשיכה לקרוע את המדינה. בשנת 2026 עברה המדינה לממשל אזרחי להלכה. מלחמת האזרחים הממושכת, הנחשבת לאחד הסכסוכים הפנימיים הארוכים ביותר בעולם, יצרה משבר הומניטרי חריף. האומות המאוחדות וארגוני סיוע בינלאומיים מדווחים על הפרות עקביות ושיטתיות של זכויות אדם במדינה. מאז ההפיכה של 2021 נעקרו מבתיהם למעלה מ-600 אלף בני אדם באופן מיידי, ומיליוני תושבים נותרו תלויים לחלוטין בסיוע הומניטרי דחופ. על פי נתוני נציבות האו"ם לפליטים, נכון לשלהי שנת 2024, המשבר פלט למעלה מ-1.3 מיליון פליטים ומבקשי מקלט מחוץ לגבולות המדינה, בנוסף לכ-3.5 מיליון עקורים פנימיים שאיבדו את ביתם אך נותרו בתוך מיאנמר. סוגיית שמה הרשמי של המדינה כרוכה במטען פוליטי והיסטורי מורכב, המהווה עד היום סלע מחלוקת בינלאומי. בעוד שהאומות המאוחדות ומרבית מדינות העולם (ובכללן ישראל) מכירות במדינה באופן רשמי כ"מיאנמר", ממשלות מערביות כגון ארצות הברית ובריטניה מוסיפות להשתמש בשם "בורמה" בהקשרים רשמיים רבים. פער זה מקורו בהחלטתו החד-צדדית של המשטר הצבאי בשנת 1989 לשנות את השם הבינלאומי במטרה להתנער מההקשרים הקולוניאליים של השלטון הבריטי, מהלך שמדינות המערב וארגוני האופוזיציה המקומית סירבו תחילה לאמץ, כביטוי לאי-הכרה בלגיטימיות של החונטה הצבאית. בשפה הבורמזית עצמה, שני השמות הללו נובעים למעשה מאותו שורש לשוני ומייצגים פשוט משלבי שפה שונים: "בורמה" (במה) היא הגרסה המקובלת בשפת הדיבור היומיומית, ואילו "מיאנמר" היא הגרסה הספרותית והטקסית של אותו השם ממש. אטימולוגיה השמות הבורמזיים לבורמה ומיאנמר הם שמותיה של הקבוצה האתנית בֵּמַה קבוצת הרוב במדינה. השם בורמה (במה) התפתח במשלב הדיבור מהשם מיאנמר (מייימה). שמה הזר הרשמי של המדינה היה "בורמה" עד 1989, אז שונה ל"מיאנמר". האות R בשמות Burma ו-Myanmar מקורה באנגלית בריטית בה היא נכתבת אחרי תנועות ואינה נהגית אולם כתיבתה הובילה להגייתה במרבית השפות ביניהן אנגלית אמריקנית, תופעה נפוצה בשמות זרים משפות שונות החולקות את האלפבית הלטיני. תנועת האופוזיציה האזרחית במדינה לא מכירה בשינוי השם וכך גם מדינות רבות. ארצות הברית, בריטניה, אוסטרליה וקנדה ומדינות נוספות ממשיכות לקרוא למדינה "בורמה". האו"ם ומדינות אחרות, בהן סין, גרמניה, הודו ויפן מכירות בשם "מיאנמר". המפלגות המתנגדות לשלטון החונטה, כגון מפלגתה של אונג סן סו צ'י, ותומכיהן בעולם, עדיין מכנות את מדינתן בשמה ההיסטורי "בורמה" ונמנעות מהשם "מיאנמר" המקושר לחונטה. ישנם המשתמשים בשם "מיאנמר" כיוון שזו ההגייה הבורמזית המקורית ללא קשר לעמדתם ביחס לשלטון החונטה. ב-21 באוקטובר 2010 הוכרז על דגל חדש למדינה ועל שינוי שמה לשם החדש: "הרפובליקה של איחוד מיאנמר". היסטוריה ערך מורחב – היסטוריה של מיאנמר במהלך המאה ה-9 התרחשה הגירה המונית של הבֵּמַה (בורמן) מגבול סין–טיבט לעמק האיראוואדי . הם הפכו לרוב השולט והקימו באזור ממלכה בודהיסטית. בשנת 1287 נפלה הממלכה בידי האימפריה המונגולית והתפוררה לסדרה של ממלכות קטנות. במהלך המאה ה-16 אוחדה בורמה מחדש תחת שלטון אחד. ב-1752 הפך המלך אלאונגפאיה את אזור מנדליי למרכז השליטה בו נבנו חמש ערי בירה שונות. בורמה נכבשה בהדרגה על ידי האימפריה הבריטית במלחמות האנגלו-בורמזיות בשנים 1824–1886. לבסוף נפלה הממלכה בידי הבריטים בעקבות סכסוך בין בורמה לחברה בריטית בנוגע לתשלום מיסים על ייצוא עץ טיק. הבריטים סיפחו את הממלכה להודו הבריטית, והמלך ומשפחתו הוגלו להודו. באפריל 1937 הפכה בורמה למושבה נפרדת תחת חוק ממשלת הודו, 1935. הצבא היפני הקיסרי פלש לבורמה בזמן מלחמת העולם השנייה, בסיוע משתפי פעולה מקומיים, ובראשם אונג סן. לקראת סוף המלחמה, כאשר הבריטים פלשו וכבשו מחדש את בורמה, הפך אונג סן למנהיג התנועה לבורמה העצמאית, אך ב-1947 נרצחו הוא ואנשיו ביאנגון. ב-4 בינואר 1948 הפכה המדינה לריבונית, כ"איחוד בורמה", וראש הממשלה הראשון היה טאקין נו (המכונה בכבוד או נו), שהנהיג בה משטר סוציאליסטי. ב-19 באפריל 1948 הצטרפה בורמה לאו"ם כחברה ה-58. ביקורו של או נו בישראל בשנת 1955 היה הביקור הדיפלומטי הראשון של מנהיג מדינה זרה. תקופת הממשל הצבאי השלטון הדמוקרטי בבורמה הסתיים בשנת 1962, בהפיכה צבאית שהוביל הגנרל נה וין (Ne Win). הפגנות לא אלימות, שהובלו בעיקר על ידי סטודנטים, התקיימו נגד השלטון ודוכאו בכוח על ידי השלטונות. וין והקצונה הבכירה של הצבא שלטו במדינה כמשטר צבאי עד לשנת 1974, תוך ביצוע רפורמות נוקשות. ב-1974 עברו לשלטון אזרחי לכאורה, והמשיכו לשלוט במדינה תוך קיום מערכת בחירות של מפלגה יחידה: מפלגת הפרוגרמה הסוציאליסטית של בורמה (BSPP). באמצעות מפלגה זו שלט וין במדינה בפועל עד 1988. המחאות שהתקיימו ב-26 שנות שלטונו של וין הגיעו לשיאן בשנת 1988, כשחוסר שביעות הרצון מהשלטון הגיע לשיא בעקבות מצב כלכלי קשה ודיכוי פוליטי של כל אופוזיציה. הפגנות פרו-דמוקרטיות נרחבות פרצו ברחבי המדינה. ההתקוממויות קיבלו את השם "התקוממות 8888", כיוון ששיאן היה ב-8 באוגוסט 1988. הפגנות הענק דוכאו באלימות רבה על ידי כוחות הביטחון, שהרגו מפגינים בורמזים רבים, בהם ילדים ונזירים. לפי הערכות ארגוני זכויות אדם, מספר ההרוגים עולה על עשרת אלפים. מרבית ההרוגים היו סטודנטים ונזירים בודהיסטים. בספטמבר 1988 עלתה לשלטון כת צבאית חדשה בהנהגת הגנרל סאו מואנג, שהבטיחה כינון משטר דמוקרטי בבורמה אך לא עמדה בהבטחתה, ובמקום זאת כוננה את "מועצת המדינה להשבת החוק והסדר" (SLORC). ב-1989 שינתה הכת את שמה הרשמי של המדינה מ"בורמה" ל"מיאנמר" וחיזקה את אחיזת הברזל שלה בשלטון. הפעילה הדמוקרטית אונג סן סו צ'י (בתו של אונג סן) הושמה במעצר בית, ובמקביל הוכנו תוכניות לכינון בחירות, שיצאו לפועל בשנת 1990. בבחירות זכתה מפלגת "הליגה הלאומית למען הדמוקרטיה" (NLD), בראשותה של אונג סן סו צ'י, ביותר מ-80% מהמושבים בפרלמנט (392 מתוך 489 מושבים). בתגובה הכריזו מפלגת SLORC והצבא על ביטול הבחירות. סן סו צ'י סירבה להצעת השלטון לאפשר לה לעזוב את המדינה, ונותרה במעצר בית, בבידוד ובניתוק ממשפחתה. היא דבקה בהתנגדות לא-אלימה ועל כך זכתה בפרס נובל לשלום בשנת 1991. בשנת 1992 פרש מואנג מסיבות בריאותיות והוחלף על ידי הגנרל טהאן שווה (Than Shwe), שכיהן בתפקיד עד 2011. השם SLORC הוחלף ב-SPDC ("מועצת המדינה לשלום ולפיתוח"). ב-15 באוגוסט 2007 החליטה ממשלת מיאנמר בפתאומיות להעלות את מחירי הדלק, דבר שגרר זעם בקרב הציבור ומחאות נגד הממשל מצד תנועות פרו-דמוקרטיות. נזירים בורמזים רבים נעשו מעורבים גם הם במחאות לאחר שכוחות מזוינים פיזרו בכוח אספה ב-5 בספטמבר ופצעו שלושה נזירים. ב-19 בספטמבר ערכו כ-2,000 נזירים צעדת מחאה בעיר סיטווה. מספר ימים לאחר מכן התקיימו צעדות נוספות בעיר יאנגון ובמקומות נוספים. מחאות אלו נעשו יותר ויותר המוניות; הצבא פיזר את ההפגנות בתקיפות, בין השאר תוך שימוש בנשק חם, דבר שגרם להרוגים ופצועים. ב-28 בספטמבר נותקה מיאנמר מהאינטרנט ועיתונאים הוזהרו שלא לדווח על המחאות. ב-2 במאי 2008 פגעה במדינה הסופה ההרסנית ציקלון נארגיס. בסופה נהרגו לפי ההערכות יותר מ-200 אלף בני אדם. הסופה פגעה בבתי מגורים ותשתיות, ולפי הערכות האו"ם כמיליון וחצי אנשים הושפעו ממנה באופן חמור. השלטונות במדינה ספגו ביקורת כאשר מנעו גישה של כוחות סיוע ואספקה של מזון וציוד הומניטרי לאזורים הפגועים. יש טענה[דרוש מקור] שאומרת שאחת הסיבות העיקריות להחלטת הממשל על העברת מוסדות השלטון לנייפידאו, המרוחקת כ-340 ק"מ צפונה מיאנגון, היא להרחיקם מטווח הציקלונים. ב-2008 פורסמה חוקה חדשה, שהכינה את הרקע לתהליך מוגבל של דמוקרטיצזיה. נקבע בה כי הרמטכ"ל ימנה שלושה שרים - שר ההגנה, שר הפנים והשר לאזורי הספר וכי רבע מחברי הפרלמנט יהיו אנשי צבא. עוד נקבע כי את החוקה ניתן לשנות רק ברוב של למעלה מ-75% מחברי הבית, מה שהותיר בידי הצבא ומפקדיו את היכולת הבלעדית לשינוי כזה. בעקבות זאת, נערכו ב-2010 בחירות, שבהן זכתה המפלגה של הצבא (נציגי -NLD, בראשות אונג סאן סו צ'י סירבו להשתתף בהן) והקימה ממשלה בה כיהנו הגנרלים, שפשטו את מדיהם וכיהנו כאזרחים. בשנת 2011 פרש הגנרל טהאן שווה מתפקידו כראש המדינה, והוחלף על ידי המחליף שבחר לעצמו, תיין סיין (Thein Sein). ראש הממשלה מטעמו היה קהין ניונט (Khin Nyunt), וקציני צבא הם המחזיקים כמעט בכל משרדי הקבינט. בשנת 2012 הודיעה החונטה הצבאית השולטת במיאנמר על ביטול מוחלט של חוקי הצנזורה למעט הפיקוח על סרטים. בשנה זו נערכו בחירות אמצע לפרלמנט, ובהן נבחרה סו צ'י לפרלמנט והפכה לראש האופוזיציה. בנובמבר 2015 נערכו הבחירות החופשיות הראשונות במדינה מאז 1990. בבחירות התמודדו למעלה מ-90 מפלגות, אך המאבק העיקרי היה בין מפלגתה של סו צ'י "הליגה הלאומית לדמוקרטיה" (NLD) לבין מפלגת השלטון המקורבת לצבא ה-USDP. לאחר עיכוב של מספר ימים בתוצאות הבחירות הרשמיות, הודיעה ועדת הבחירות המרכזית כי מפלגת האופוזיציה זכתה ביותר משני שלישים מהמושבים בפרלמנט (348), מה שמאפשר לה לשלוט בבית הנבחרים ולבחור את הנשיא. בשל סעיף בחוקה שאוסר עליה להיבחר בעצמה לנשיאה מכיוון שבעלה הוא נתין זר, בחרה סו צ'י בחבר מפלגתה ובעל בריתה, טין צ'ו, לכהן כנשיא המדינה. סו צ'י עצמה כיהנה כ'יועצת המדינה' – ראש הממשלה בפועל – ושרת החוץ. בשנת 2016 החריפה רדיפת הרוהינגיה במיאנמר – דיכוי צבאי מתמשך של בני הרוהינגיה במחוז ראקין שבמערב מיאנמר, על ידי הצבא והמשטרה במיאנמר. הדיכוי החל כתגובה למתקפות של מורדים רוהינגים על חיילי גבול מיאנמרים באוקטובר 2016. התקפה נוספת, רחבה וחזקה יותר, נערכה באוגוסט 2017, וזכתה לתגובה קשה מצד צבא מיאנמר. הצבא המיאנמרי הואשם בהפרות בוטות של זכויות אדם, הכוללות גירוש, רצח, אונס המוני, הצתות של כפרים ומניעת ילודה. המשטר משיב כי טענות אלו "מוגזמות". מספר הנרצחים מוערך ב-10,000, ומאות אלפים נעקרו מבתיהם. בארצות הברית, ב-2021, הגישו פליטים תביעה נגד פייסבוק. בתביעה נטען שלפייסבוק תפקיד משמעותי באירועים. אחרי תנועת מחאה במרץ 2018 התפטר הנשיא טין צ'ו מסיבות בריאות ובמקומו נבחר בן ברית אחר של סו צ'ו, וין מיין. בבחירות שהתקיימו ב־8 בנובמבר 2020 מפלגתה של סו צ'י, "הליגה הלאומית למען הדמוקרטיה" (NLD), זכתה בניצחון מוחץ והשיגה רוב בשני בתי האספה הלאומית . בצבא מיאנמר, הטטמדאו, ובמפלגה המקורבת אליו טענו לזיופים נרחבים בבחירות ואיימו שיפעלו בנושא. בתגובה לתוצאות הבחירות במדינה, הוביל צבא מיאנמר מחאת ענק נגד התוצאות בהן ניצחה מפלגתה של מנהיגת המדינה אונג סן סו צ'י. בלילה שבין 31 בינואר ו־1 בפברואר 2021, היום בו הפרלמנט צפוי היה להתכנס לראשונה מאז הבחירות שהיו בנובמבר, ביצע הצבא הפיכה צבאית, עצר את אונג סן סו צ'י ונשיא המדינה וין מיין וכן בכירים נוספים במפלגת השלטון NLD ופעילי זכויות אדם. השלטון עבר לידיו של רמטכ"ל הצבא, מין אונג הלאינג, והוכרז מצב חירום במדינה, שנמשך שנה. לאחר ההפיכה החלו הפגנות מחאה, שהסלימו לכדי מלחמת אזרחים מתמשכת. ב-23 באפריל 2023 תקפו מטוסים של הצבא אוכלוסייה אזרחית בכפר פאזיגי. באותו יום חגגו בכפר את הקמתה של תנועה אופוזיציונית חדשה. האירוע ידוע כטבח פאזיגי, והוא עורר תגובה חריפה במדינה וברחבי העולם. יחסי חוץ סין והודו מנסות לזכות בהשפעה במדינה, שאותה הן רואות כמקור אסטרטגי לחומרי גלם שונים וכשותף בפתרון בעיות הגרילה בחבלי הגבול שבין המדינות. סין רואה במיאנמר גם שותפת סחר חשובה, עקב המוצא שהיא מאפשרת לה אל האוקיינוס ההודי. ישראל מקיימת קשרים עם מיאנמר, ולה אף שגרירות ביאנגון (ראו יחסי ישראל–מיאנמר). כלכלה כלכלת מיאנמר נמצאת היום בשלב ביניים בין המצב הכלכלי שבו הייתה נתונה לאורך תקופת שלטון הגנרלים לבין האפשרויות שפותחת בפניה הסרת החרם הבין-לאומי לאחר תחילת המעבר לדמוקרטיה. תקופת החרם, שהחלה עם חתימתו של נשיא ארצות הברית בסוף המאה הקודמת, ג'ימי קרטר, על הגבלות ועיצומים, הרחיקה ממנה משקיעים ושוקי יצוא של מדינות המערב. בתקופה זאת היא קיימה קשר כלכלי של ממש רק עם מספר מצומצם של מדינות ובראשן סין. כתוצאה מכך נמצאים חלקים גדולים מהכלכלה שלה תחת שליטה של חברות סיניות, והדבר נוכח בעיקר במטעים ובצינור הנפט של צפון המדינה. מאז תחילת ההיפתחות למערב והסרת המגבלות החלו לזרום אל מיאנמר השקעות חוץ, והצמיחה בתמ"ג שלה לנפש עלתה והוא נע בסביבות 7% עד 8.5% לשנה. ההשקעות מופנות בעיקר לייצור מוצרי צריכה פשוטים וטקסטיל, לעבר הקמת תשתיות של מים, תקשורת, חשמל, דרכים, ולענף המכרות. השגשוג צפוי להימשך ואולי אף להתעצם עקב ביטול מרבית ההגבלות בידי נשיא ארצות הברית ברק אובמה בנובמבר 2016. גם פיתוח התשתיות הנמצא בעיצומו צפוי לתרום לכך, ובין הפרויקטים המשמעותיים ניתן למנות את כביש הגישה מתאילנד השכנה אל נמלי המים העמוקים של מיאנמר וכביש האורך המהיר שיחבר אותה אל בנגלדש והודו. באזור הפריפריה של משולש הזהב במפגש הגבולות מתנהלת כלכלת הברחות שנהנית מהיעדר השליטה של המדינה באזור זה ומשיתוף פעולה של אנשי צבא הנהנים מרווחים מהפעילות. בשנת 2003 התרחש במדינה משבר הבנקאות. גאוגרפיה מיאנמר נמצאת בדרום-מזרח אסיה בחצי האי הודו-סין, לחוף האוקיינוס ההודי (מפרץ בנגל וים אנדמן). שטחה 676,577 קמ"ר. מיאנמר גובלת בצפון ובצפון-מזרח בסין, בלאוס ותאילנד במזרח ובהודו במערב. המדינה מוקפת בהרים מצפון, מערב ומזרח. ההרים מגיעים לפסגות של מעל 4,000 מ'. בחלק התיכון והדרומי משתרעים עמקים ושטחים מישוריים. במזרח רמה בגובה של 1,000 מ'. בדרום ישנו החלק הצפון-מערבי של חצי האי מלקה. שני נהרות זורמים לאורך המדינה מצפון לדרום סלוין ואירוודי. אקלים האקלים של מיאנמר הוא אקלים טרופי. בדרום ובמערב חם ולח מאוד באביב ובקיץ וחם ולח בחורף. בצפון ובמרכז חם ולח בקיץ וממוזג ויבש בחורף. הגשמים במיאנמר יורדים בחודשים מאי-ספטמבר. כמות המשקעים השנתית הממוצעת בדרום ובמערב היא 2,600–5,000 מ"מ ובפנים הארץ 800–2,200 מ"מ. דמוגרפיה במפקד האוכלוסין שנערך בשנת 2017 נמנו 53,582,855 תושבים במיאנמר. מספר זה אינו כולל את העובדים הבורמזים מחוץ למדינה. ישנם מעל 600,000 מהגרי עבודה בורמזים רשומים בתאילנד, ומיליונים נוספים עובדים באופן בלתי חוקי. מהגרי עבודה בורמזים מהווים 80% מהעובדים הזרים בתאילנד. צפיפות האוכלוסייה היא 76 נפש לקמ"ר, מיאנמר היא אחת מהמדינות עם צפיפות האוכלוסיין הנמוכות ביותר בדרום מזרח אסיה. מיאנמר מגוונת מבחינה אתנית. הממשלה מכירה ב-135 קבוצות אתניות שונות. השפה הבורמזית היא השפה העיקרית המדוברת במדינה והשפה הרשמית היחידה של המדינה. משנת 1983 חלה ירידה בשיעור הפריון ולא הוחלה מדיניות ממשלתית כלשהי בעניין. בין הגורמים[דרוש מקור] לירידה בשיעור הפריון ניתן למנות את הנזורה הבודהיסטית, שכיחותן של הפלות מלאכותיות בלתי חוקיות, עיכוב בגיל הנישואים (הנובע מקשיים כלכליים) ואימהות יחידניות רבות. בשנת 2020 עמד שיעור הפריון במיאנמר על 2.18 ילדים לאישה, שיעור הגדול במעט מהפריון התת-החלפתי. נתון זה גם הוא נמוך בהשוואה למדינות דרום מזרח אסיה בעלות מעמד כלכלי דומה, כגון קמבודיה (2.52 ילדים לאישה) ולאוס (2.62 ילדים לאישה). שיעור הפריון נמוך בהרבה באזורים עירוניים. דתות לפי מפקד האוכלוסין, 87.9% מהאוכלוסייה הם בודהיסטים, 6.2% נוצרים, 4.3% מוסלמים, 0.8% מאמינים במסורות מקומיות, 0.5% הינדואים, 0.2% בעלי דתות אחרות ו-0.1% הם חסרי דת. באופן רשמי במדינה קיים חופש פולחן, אך בפועל האוכלוסיות הנוצרית והמוסלמית מתמודדות עם רדיפות דתיות, וקשה עד בלתי אפשרי עבור לא-בודהיסטים להתקבל לשורות הצבא או להתמנות למשרות ממשלתיות. הפגיעה בדתות המיעוטים רדיפה בולטת במיוחד במזרח מיאנמר, שם נהרסו למעלה מ-3,000 כפרים בעשר השנים האחרונות. עיקר הרדיפה הדתית נופלת בחלקה של דת האסלאם, המוסלמים במיאנמר נרדפים במדינה בשל אמונתם ויותר מ-200,000 מהם נמלטו לבנגלדש ב-20 השנים האחרונות. במקום קיים בית חב"ד המשמש ככתובת יהודית לכ-100 יהודים החיים במקום. תיירות יעד התיירות החשוב ביותר בבורמה הוא באגאן (לשעבר פאגאן). העיר נמצאת על גדות נהר איראוואדי, כ-500 קילומטרים צפונית מיאנגון וכ-193 ק"מ דרומית למנדליי. הייתה זו עיר הבירה הראשונה של האימפריה הבורמזית וכיום היא אחד האתרים ההיסטוריים העשירים בדרום-מזרח אסיה. באגאן נוסדה בשנת 107, אך לשיא חשיבותה הגיעה בימי שלטון המלך אנווארטה ב-1057 ועד חורבנה במהלך המאות ה-12 וה-13. בבאגאן נמצא אוסף בן למעלה מ-40 קמ"ר של פגודות, סטופות ומקדשים עתיקים, שבהם יותר מאלפיים פגודות שנותרו כמעט בשלמותן. יעד פופולרי נוסף הוא אגם אינלה במדינת שאן, במרכז המדינה. אגם מים מתוקים, סביבו חיים שבטים בעלי מסורות ותרבויות שונות, ודיג אופייני מיוחד. ראו גם רוהינגיה (קבוצה אתנית) נשיא מיאנמר קטגוריה:שגרירי ישראל במיאנמר להפט אפוינט (מגדר) לקריאה נוספת משה יגר, מוסלמי בורמה,[דרוש מקור] הוצאת הספרים אוטו הרסוביץ ויסבאדן, אוניברסיטת היידברג, 1972 (במקור באנגלית; תורגם לבורמזית (2002), ולבנגלית (2022)) קישורים חיצוניים אתר האינטרנט הרשמי של מיאנמר (באנגלית ובבורמזית) מיאנמר, תקציר ונתונים סטטיסטיים באתר ספר העובדות על מדינות העולם של ה-CIA (באנגלית) כתבות על יעדי טיול במיאנמר, באתר GoTravel יותם פלדמן, דם על רצפת המנזר, באתר הארץ, 11 באוקטובר 2007 רויטרס, כבר לא מצורעת. העולם מריח דמוקרטיה במיאנמר, באתר ynet, 26 בנובמבר 2011 גיא גלבגיסר, טיול לבורמה: במנהרת הזמן לעולם של פעם, באתר ynet, 19 בינואר 2016 מנחה נופה, כך תטיילו שבועיים בבורמה, באתר הארץ, 1 באפריל 2019 מיאנמר, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) בורמה, דף שער בספרייה הלאומית ביאורים הערות שוליים