Saharan demokraattinen arabitasavalta

Saharan demokraattinen arabitasavalta (arab. الجمهورية العربية الصحراوية الديمقراطية‎, al-Jumhūriyya al-ʿarabiyya as-sahrāwiyya ad-dīmuqrātiyya, esp. República Árabe Saharaui Democrática) on osittain tunnustettu valtio, jonka Polisario-organisaatio julisti itsenäiseksi Länsi-Saharan konfliktin aikana vuonna 1976. Saharan demokraattinen arabitasavalta kontrolloi vaatimastaan alueesta noin 20–25 %. Tätä aluetta kutsutaan SDA:ssa Vapaaksi alueeksi. Virallisesti SDA on osa Länsi-Saharaa, entistä Espanjan siirtokuntaa, joka ei myöskään ole täysin tunnustettu, vaan Marokon vaatimaa aluetta. Yleistä Valtio vaatii itselleen koko Länsi-Saharan aluetta, jolta Espanja vetäytyi vuonna 1975. Sitä hallitsee suurimmaksi osaksi Marokko, joka pitää koko Länsi-Saharaa itselleen kuuluvana. Koska tasavallan väliaikaisessa perustuslaissa osoitettu pääkaupunki El Aaiún sijaitsee Marokon hallitsemalla alueella, maan koillisosassa sijaitseva Bir Lehlu toimii väliaikaisena pääkaupunkina. Hallitus toimii Algerian Tindoufissa olevalta pakolaisleiriltä käsin. Yhdistyneet kansakunnat on ehdottanut, että alueen tulevaisuudesta järjestettäisiin kansanäänestys. Kiistan osapuolet eivät kuitenkaan ole päässeet äänestyksen toteuttamisesta yksimielisyyteen. Maantiede Saharan demokraattinen arabitasavalta vaatii itselleen koko Länsi-Saharan aluetta. Tällä hetkellä sen hallinnassa on noin kolmannes Länsi-Saharasta sekä neljä pakolaisleiriä Tindoufin läheisyydessä. Alueen itäosassa sijaitseva harvaan asuttu, lähinnä aavikosta koostuva alue on erotettu sen länsiosasta Marokon rakentamalla 2700 kilometriä pitkällä hiekkavallilla. Historia Nykyisen Länsi-Saharan alue oli 1800-luvun puoliväliin asti Marokon hallinnassa. Alueelle yrittivät 1400- ja 1500-luvuilla asettua niin Portugali kuin Espanjakin, mutta Marokon sulttaanit karkottivat kaikki siirtomaaherruutta tavoittelevat tahot. Vuonna 1860 Espanja palasi alueelle julistaen sen omaksi Rio de Oron suojeluvyöhykkeekseen. "Kultaista jokea" tarkoittaneesta nimestään huolimatta alueella ei ollut vesi- eikä mineraalivarantoja, vaan se oli taloudellisesti merkityksetöntä erämaata. Espanjalle Länsi-Sahara oli kuitenkin sotilasstrategisesti merkittävä alue, ja sinne perustettiinkin vuonna 1920 Espanjan muukalaislegioonan päämaja. 1950-luvulla paikallisen väestön itsenäisyyspyrkimykset tukahdutettiin, minkä jälkeen alue muutettiin Espanjan Sahara -nimiseksi siirtomaaksi. Vuonna 1965 maan pohjoisosasta Bou Craasta löydettiin rikas fosfaattiesiintymä, mikä teki muuten hedelmättömästä alueesta arvokkaan. Samalla maan aiempi hallitsija Marokko vahvisti vaatimuksiaan Länsi-Saharan alueeseen. Vuonna 1976 Espanja luopui siirtomaastaan ja teki sopimuksen alueen jakamisesta Marokon ja Mauritanian kesken. Polisario-vapautusrintama ei tyytynyt tähän, vaan julistautui itsenäiseksi 27. helmikuuta 1976 ja aloitti sissisodan marokkolaisia ja mauritanialaisia vastaan. Sota johti Mauritanian vetäytymiseen Länsi-Saharasta 1979. Marokko liitti itseensä Mauritanian jättämän eteläisen osan Länsi-Saharaa ja jakoi alueen kahtia 2 720 kilometriä pitkällä puolustusmuurilla. Marokon puolelle otettiin pohjoisen ja rannikkoalueen asutuskeskukset sekä kaivosalueet, kun taas Polisarion hallitsemaan itäosaan jätettiin ainoastaan autiota hiekkaerämaata. Vuonna 1991 Marokko ja Polisario solmivat tulitauon, mutta edelleen noin 100 000 länsisaharalaista elää neljällä Tindoufissa sijaitsevalla pakolaisleirillä. Politiikka Länsi-Saharan lopullinen kohtalo on yhä epävarma, koska konfliktin osapuolten välille ei ole vielä saatu yksimielisyyttä eikä Marokko ole suostunut järjestämään asiasta kansanäänestystä. Länsi-Saharan itsenäisyydelle Marokko tarjoaa vaihtoehtona rajattua itsehallintoa. Sekä Yhdistyneet kansakunnat (YK) että Saharan demokraattisen arabitasavallan edustajat pitävät kiinni alkuperäisestä suunnitelmasta. Afrikan unioni tunnustaa Saharan demokraattisen arabitasavallan. Suurin osa Afrikan unionin ja YK:n jäsenvaltioista ei tunnusta sitä. Tiedot tasavallan tunnustaneista valtioista vaihtelevat lähdekohtaisesti. Vuoden 2010 joulukuussa näistä 46 oli afrikkalaisia ja eteläamerikkalaisia valtioita. Tämän lisäksi 37 valtiota on tunnustanut Länsi-Saharan aiemmin, mutta on joko vetänyt tunnustuksensa takaisin tai keskeyttänyt sen toimeenpanon ennen kansanäänestystä. Useimmat valtiot pitävät kuitenkin Polisariota neuvottelukumppanina ja Länsi-Saharan kansan edustajana. Lähteet Aiheesta muualla Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Saharan demokraattinen arabitasavalta Wikimedia Commonsissa