מוזיאון טולוז

מוזיאון טולוז (בצרפתית: Muséum d'Histoire Naturelle de la ville de Toulouse או בקיצור MHNT) הוא מוזיאון לתולדות הטבע הממוקם בעיר טולוז, צרפת. הוא מכיל אוסף של יותר מ-2.5 מיליון פריטים, וחלל התצוגה תופס שטח של כ-3,000 מ"ר. היסטוריה המוזיאון נוסד בשנת 1796 על ידי חוקר הטבע הצרפתי פיליפ-איזידור פיקו דה לפיירוז, כאשר האוספים שלו יכלו להיות מאוכסנים (לאחר המהפכה) במנזר הכרמליתי לשעבר בטולוז. בשנת 1808, הקיסר נפוליאון העניק רשמית את כל המבנים והקרקעות הכרמליתים לעיר טולוז, ובשנת 1865, המוזיאון נפתח לקהל במיקומו הנוכחי ובניהולו של אדואר פילהול. מוזיאון טולוז היה המוזיאון הראשון בעולם שפתח גלריה פרהיסטורית הודות לאוסף של המלקולוג אלפרד דה קנדי דה סנט-סימון (1731–1851), ושיתוף הפעולה של אמיל קרטיילהק, ז'אן-בטיסט נוולט, ויוג'ין טרוטאט. ב-1887 (לרגל תערוכה עולמית בטולוז), הגנים הבוטניים של אוניברסיטת טולוז הפכו לחלק מהמוזיאון. בשנת 2008, המוזיאון נפתח מחדש במתכונתו הנוכחית (נכון למאי 2018) עם השלמת השיפוצים וההרחבות של המוזיאון, שתוכנן על ידי משרד האדריכלים של ז'אן פול ויגייה. תערוכות קבע לתערוכה הקבועה חמישה נושאים מקושרים: רצף 1: הרגשת כוחו של כדור הארץ. אופי מערכת השמש והיווצרותה. טבע כדור הארץ - טקטוניקת הלוחות, פעילות סיסמית, ופעילות והתפרצות וולקנית, פטרולוגיה ומינרלוגיה. רצף 2: ביטול מושגי ההיררכיה שלנו. אופי החיים - מגוון ביולוגי, סיווג וארגון. רצף 3: התמודדות עם קנה המידה העצום. היסטוריית כדור הארץ מ-3.8 לפני מיליארד שנים. הצגת הזמן, הפליאונטולוגיה והתפתחות החיים. רצף 4: הודאה במובן מאליו. הפונקציות העיקריות של יצורים חיים - אכילה, נשימה, תנועה, רבייה, הגנה ותקשורת. רצף 5: המצאת העתיד. השפעת הפעילות האנושית - לחץ דמוגרפי על מערכות אקולוגיות ומשאבי טבע. אוספים חלק זה מציג דוגמאות להמחשת התוכן של כל אוסף שונה במוזיאון טולוז. פרהיסטוריה האוסף הפרהיסטורי כולל בעיקר ממצאים אריכאולוגיים שנחפרו בצרפת. הוא מכיל גם ממצאים להשוואה מחלקים אחרים של אירופה ויבשות אחרות. אספנים בולטים כוללים את אדוארד הארלה (1850–1922), אנטואן מיילט (1866–1936), אלכסיס דאמור (1808–1902), פליקס רגנו (1847–1908), לואי פרינגאי (1855–1924), אמיל קרטיילהאק (192145–192145), דניאל בוגניקור, אדוארד ג'ון דאן (1844–1937), אנרי ברויל (1877–1961), ולואי לארטט (1840–1899), וכן האוצרים ז'אן בטיסט נוולט (1802–1890), יוג'ן טרוטאט (1840–1840). 1910), ואדוארד פילהול (1814–1883). אתנולוגיה אוספי האתנוגרפיה החוץ-אירופאית השמורים במוזיאון טולוז כוללים 5,000 פריטים מארבעה אזורים גאוגרפיים עיקריים: אוקיאניה, אפריקה, אמריקה ואסיה. כמו אוספים צרפתיים ואירופיים אחרים, מבנה האוסף הישן קשור קשר הדוק למשלחות המחקר הרבות שהתרחשו במהלך המאה ה-19, כמו גם לעבר הקולוניאלי של צרפת, בעוד שהעשרת האוספים העכשוויים היא נושא למשימות לימוד ומסעות איסוף בשטח מזה מספר שנים. אוקיאניה מיוצגת בכ-40% מהאוסף כאשר רוב החפצים מגיעים מאזור מלנזיה (גינאה החדשה, קלדוניה החדשה, ונואטו, איי שלמה, ניו אירלנד, בריטניה החדשה). גם האוספים הפולינזים עשירים למדי (איי פיג'י, איי סמואה, איי טונגה, איי החברה, איי מרקיז ואי הפסחא). גסטון דה רוקמאורל, הקצין השני של ז'ול דומון ד'אורוויל ונווט גדול בעצמו, הוא אחד התורמים החשובים ביותר למוזיאון ולעיר טולוז (מ-1841). האוסף האוקיאני של מוזיאון טולוז הוא אחד החשובים בצרפת. אפריקה מצידה מיוצגת בכ-30% מהאוסף עם חפצים המגיעים בעיקר מהמושבות לשעבר של מערב אפריקה (מאלי, סנגל, חוף השנהב) ומדגסקר. חפצים אלה הגיעו ממשימות אתנוגרפיות, אוספים אישיים של מנהלים קולוניאליים או חיילים. המכובדים המקומיים סיפקו לראשונה לאוספים האתנוגרפיים של המוזיאון חפצים אפריקאים, כמו הגנרל גלייני שתרם את אוסף האוסף האישי שלו למוזיאון בסוף המאה ה-19. אחד החלקים המרכזיים באוסף האפריקאי הוא מסכת באגה "נימבה" מגינאה שנאספה על ידי אנרי לאבורט בשנות ה-30. הקולקציה האמריקאית עודנה בהרחבה עם משימות איסוף שמתבצעות מאז 2010 במרכז ברזיל עם אוכלוסיות אמריקאיות (קרחה (Karajá), תרבות השינגו, וכו') ומייצגת כעת קצת יותר מ-20% מהאוספים. אוסף זה כולל בין האוסף הישן גם סט מייצג של קרמיקה פרה-קולומביאנית, סט קטן מצפון אמריקה, וכן חלק מהחפצים שנאספו במהלך משלחת המחקר של לאון דה ססאק. האוספים האסייתים הם המצומצמים ביותר, אך כוללים קבוצה של חפצים יוצאי דופן מלאוס וקמבודיה, שחלקם נאספו על ידי גסטון דה רוקמאורל. בוטניקה העשבייה מכילה דגימות היסטוריות שנאספו על ידי בנימין בלנסה (1825–1891). אנטמולוגיה חיפושיות פרפראים חגבאים מינרולוגיה אורניתולוגיה אוסף העופות של מוזיאון טולוז מכיל יותר מ-30,000 פריטים, מהן כ-20,000 ביצים. כ-8,500 פוחלצים וכ-1,500 עורות. פריטי עופות נוספים הם כ-2,000 שלדים וגולגולות וכ-5,300 ביצים. האוסף מתמקד באירופה (במיוחד בצרפת), אך באוסף יש גם מינים אקזוטיים. רובם מתועדים בכרטיסים או במערכות ממוחשבות. אוסף פוחלצי העופות של ויקטור בסאוצ'לה, המונה כ-5,000 דגימות, הוא אחד האוספים ההיסטוריים החשובים באירופה. אספנים נוספים שאוספיהם מיוצגים הם ר. בורה, גוסטב קוסאון, מוריס גאורדון, המונוויל, אדריאן לקרו, ורבוסין. אוסף הביצים של ז'אק פרין דה-ברישאמבו (1920–2007) נרכש ב-2010. הוא מכיל את האוספים האישיים שלו, בתוספת אלו של אורניתולוגים אחרים, בעיקר ז'ורז' גויצ'ארד, אנרי היים דה בלסאק ורנה דה נאורואה. הוא כולל את כל המינים הפלארקטיים (אירופה, צפון אפריקה ואסיה), כ-1,000 מינים וכמעט 15,000 ביצים, והוא אחד מאוספי הביצים הפלארקטיים השלמים והמתועדים ביותר באירופה. אוסטאולוגיה פלאונטולוגיה אוסף הדגימות של אוסף הפלאונטולוגיה מסתכם בעשרות אלפים. הדגימות מתוארכות מהתקופה הפליאוארכאית ועד לאאוקן. חסרי חוליות חדר חסרי החוליות נקרא סן-סימון לכבוד אוסף המלקולוג אלפרד דה קנדי דה סן-סימון, שהוצג במהלך תערוכת פתיחת המוזיאון ב-1865, בניהולו של אדואר פילהול. בעלי חוליות הגן הבוטני של אנרי גאסן אנרי גאסן היה פיטוגאוגרף ובוטנאי מטולוז. הגן הבוטני המנציח את שמו מחובר למוזיאון והוא חלק מאוניברסיטת פול סבאטייר למחקר והדרכה למדעי כדור הארץ והחיים. אזור בוטני שני, גני המוזיאונים, משתרע על פני 30 דונם. הוא בולט בזכות "Potagers du monde" (גני ירק בעולם) ו-"בית צל", המשחזר את התנאים הנדרשים על ידי צמחי צל. לקריאה נוספת קישורים חיצוניים אתר האינטרנט הרשמי של מוזיאון טולוז (בצרפתית) אתר המוזיאון (בצרפתית) מוזיאון טולוז, ברשת החברתית פייסבוק מוזיאון טולוז, ברשת החברתית X (טוויטר) מוזיאון טולוז, ברשת החברתית אינסטגרם הערות שוליים