Meksiko

Meksiko (esp. México), virallisesti Meksikon yhdysvallat (esp. Estados Unidos Mexicanos), on Pohjois- Amerikan eteläosassa sijaitseva liittotasavalta. Sen rajanaapureita ovat pohjoisessa Yhdysvallat sekä kaakossa Belize ja Guatemala. Lännessä ja etelässä maata rajaa Tyynimeri ja idässä Meksikonlahti sekä Karibianmeri. Pääkaupunki ja suurin kaupunki on México. Maassa on noin 130 miljoonaa asukasta, mikä tekee siitä maailman kymmenenneksi ja espanjankielisen maailman väkirikkaimman maan. Liittovaltio jakautuu 31 osavaltioon ja pääkaupunkina toimivaan Méxicoon. Meksikon alueella kukoisti ennen eurooppalaisten tuloa useita kehittyneitä intiaanikulttuureita, kuten olmeekit, mayat ja asteekit. Espanjalaiset valloittivat asteekkien valtakunnan vuonna 1521, minkä jälkeen alue kuului noin kolmen vuosisadan ajan Espanjan siirtomaavaltaan Uutena-Espanjana. Meksiko aloitti itsenäisyystaistelunsa vuonna 1810 ja saavutti itsenäisyyden vuonna 1821. Itsenäisyyden alkuvuosikymmeniä leimasivat sisäiset levottomuudet ja aluemenetykset Yhdysvalloille. Vuonna 1910 alkanut Meksikon vallankumous muovasi maan nykyisen yhteiskunnan, ja 1900-lukua hallitsi pitkään PRI, kunnes maa siirtyi moniarvoisempaan demokratiaan 2000-luvun vaihteessa. Meksiko on presidenttijohtoinen tasavalta, jonka presidenttinä on vuodesta 2024 toiminut Claudia Sheinbaum, maan ensimmäinen naispresidentti. Maa on yksi maailman suurimmista talouksista ja ylemmän keskitulotason maa. Talous nojaa vahvasti teollisuuteen, vientiin ja matkailuun sekä tiiviiseen kauppakumppanuuteen Yhdysvaltojen kanssa. Väestö on enimmäkseen mestitsejä, ja maassa on myös suuri alkuperäiskansojen vähemmistö, joka puhuu kymmeniä eri kieliä. Maan keskeisiä yhteiskunnallisia haasteita ovat tuloerot sekä järjestäytyneeseen rikollisuuteen liittyvä väkivalta. Maantiede Meksiko sijaitsee Pohjois- ja Etelä-Amerikan välisellä kannaksella. Sen pohjoinen rajanaapuri on Yhdysvallat, ja kaakossa sitä rajoittavat Guatemala ja Belize. Läntisellä ja eteläisellä rannikolla on Tyynimeri ja itäisellä rannikolla Meksikonlahti ja Karibianmeri. Meksikon eteläisimmät osat kuuluvat Keski-Amerikkaan, mutta suurin osa maasta on Pohjois-Amerikassa. Maa on suurimmaksi osaksi ylänköä tai vuoristoa, joka on jatketta Pohjois-Amerikan Kordillieereille. Suurin Meksikon maantieteellisistä alueista on Meksikon ylätasankoa, joka ulottuu Yhdysvaltain rajalta Méxicon eteläpuolelle. Sitä reunustavat Läntinen ja Itäinen Sierra Madre. Läntinen Sierra Madre on pääosin vulkaanista. Kumpikin vuorijonoista on noin 1 100 kilometriä pitkä ja kohoavat noin 2 500 metriin. Reunavuoristot yhtyvät Meksikon ylängön eteläpuolella. Tästä tuliperäisestä alueesta käytetään nimitystä Sierra Volcánico Transversal ja se on muodostunut sammuneiden ja toimivien tulivuorten ketjusta. Etelärannikolla sijaitsee Eteläinen Sierra Madre, joka kohoaa keskimäärin 2 000 metrin korkeuteen. Ylänköalue jatkuu käytännössä yhtenäisenä Tehuantepecinkannakselle asti, jossa Meksikonlahden ja Tyynenmeren rannikon alankoalueet yhtyvät. Siitä kaakkoon kohoaa Guatemalan puolelle jatkuva Chiapasin ylänkö, ja sen itäpuolella on Jukatanin niemimaan alanko. Meksikossa on kaikkiaan 150 jokea, mutta yli puolet Meksikon kaikesta pintavedestä virtaa vain viidessä suuressa joessa: Usumacinta, Grijalva, Papaloapán, Coatzacoalcos ja Pánuco. Meksikon alue on geologisesti epävakaata, sillä maanjäristykset ja tulivuorenpurkaukset ovat yleisiä. Maa sijaitsee Tyynenmeren tulirenkaalla. Tunnettuja tulivuoria ovat maan korkein vuori Pico de Orizaba ja aivan pääkaupungin kaakkoispuolella kohoava Popocatépetl. Ilmasto Meksiko ulottuu trooppisesta subtrooppiseen ilmastoon. Paikalliset korkeuserot vaikuttavat kuitenkin erityisesti etelässä ilmastoon, ja maa jaetaankin korkeuseron mukaan ilmastovyöhykkeisiin. Kuuma vyöhyke eli tierra caliente ulottuu rannikolta 800–1 000 metrin korkeuteen ja siellä lämpötila vaihtelee 20–30 celsiusasteen välillä. Sen yläpuolella on lähes 2 000 metriin ulottuva lauhkea vyöhyke eli tierra templada, jossa vuoden keskilämpötila on 18 celsiusastetta. Ylimpänä on kylmä vyöhyke, jossa keskilämpötila on 10–15 celsiusastetta ja vuorokautiset sekä vuosittaiset lämpötilavaihtelut ovat melko suuret. Pääkaupungissa Méxicossa lämpimimmän kuukauden keskilämpötila on 23 celsiusastetta. Kylmimmän kuukauden keskilämpötila on yhdeksän celsiusastetta. Yli puolet maasta on kuivaa aluetta, jossa sademäärä jää alle 600 millimetrin. Runsaimmin vettä sataa itärannikolla, 1 000–1 500 millimetriä vuodessa. Sadekausi on kesällä, toukokuusta lokakuuhun. Elokuun ja lokakuun välisenä aikana maahan saattaa iskeä trooppisia myrskyjä joko Tyyneltämereltä tai Karibianmereltä, mutta ne ovat harvoin kehittyneet täysimittaisiksi hurrikaaneiksi asti. Kasvisto ja eläimistö Meksikon pohjoisosan ja Yhdysvaltain lounaisosan kasvillisuus ja eläimistö muistuttavat hyvin paljon toisiaan. Maan eteläosan luonto taas on lähinnä keskiamerikkalaista tyyppiä. Pohjoisosassa kasvaa enimmäkseen havupuita, mutta siellä on myös tammia. Kuivilla aroseuduilla kasvaa pensaita ja kaktuksia. Eläimistöön kuuluvat muun muassa peurat, puumat, ilvekset, kojootit, haisunäädät ja piikkisiat. Maan eteläosien sademetsissä kasvaa eri palmulajeja sekä muun muassa mahonki ja palisanteri. Etelän eläimiä ovat muun muassa opossumit, tapiirit, vyötiäiset ja käärmeet. Keskusylängöllä on ruohoaroja, pensastoja ja aavikoita. Siellä kasvaa muun muassa kaktuksia, agaaveja ja jukkia. Rannikolla on laajoja mangroverämeitä. Aikavyöhykkeet Meksiko on käyttänyt neljää aikavyöhykettä helmikuusta 2015 lähtien. Historia Varhaishistoria Meksikon alueen ensimmäiset ihmiset olivat varhaisia intiaaneja, jotka muuttivat sinne pleistoseenikauden loppuvaiheissa. Jotkut arkeologit ja kielitieteilijät uskovat ihmisen eläneen Meksikossa jo 30 000 – 40 000 vuotta sitten. Yleisesti hyväksytyn näkemyksen mukaan Meksiko asutettiin hieman myöhemmin, ja noin vuodelta 9000 eaa. on löytynyt artefakteja ja mammutin luita. Wisconsin-jääkauden jälkeen Meksikon asukkaat joutuivat siirtymään kuivuvan ilmaston seurauksena suurriistan metsästyksestä pienempien eläinten metsästämiseen ja villikasvien keräämiseen. Maissin viljely alkoi noin 5000 eaa. Seuraavien muutaman vuosituhannen aikana alettiin viljellä muun muassa avokadoja, chiliä, revonhäntiä, papulajia Phaseolus acutifolius ja kurpitsoja. Suuret sivilisaatiot Keski-Amerikassa syntyi vuoteen 2000 eaa. mennessä kyläyhteisöjä, jotka olivat suurimmalta osalta riippuvaisia maanviljelystä. Näitä oli erityisesti Meksikon eteläosissa, mutta niitä on löydetty myös maan pohjoisosista. Niin sanotun muodostavan kauden keskivaiheilla maanviljelykylistä alkoi syntyä monimutkaisempia yhteiskuntia poliittis-uskonnollisten pääkaupunkien ympärille. Merkittävimpiä olmeekkikeskuksia olivat San Lorenzo Tenochtitlán ja La Venta. Muodostavan kauden loppuvaiheessa yhteiskunnat muotoutuivat entistä monimutkaisemmiksi, ja alueella tehtiin tarkkoja kalentereita. Varhaisimpia tiheästi asuttuja kaupunkeja oli Meksikon Teotihuacán, jossa asui 125 000 – 200 000 asukasta. Mayat vaikuttivat klassisella kaudella Meksikon eteläosissa, vaikka heidän suurimmat kaupunkinsa olivatkin Guatemalassa ja Hondurasissa. Klassinen kausi hajosi useiden vuosisatojen jälkeen, mutta sen syytä ei ole varmasti tiedossa. Teotihuacán poltettiin noin vuonna 750. Seuraavien parin sadan vuoden aikana pohjoisesta tulleet tolteekit perustivat oman keskuksensa Meksikon keskiosiin ja pääkaupungikseen Tulan. Viimeinen suuri kansa, jonka Meksikon laakson vehreys houkutteli asuttavan alueelle, oli asteekit. He perustivat 1300-luvun alkupuolella Texcocojärven soisille saarille Tenochtitlánin. Asteekit hallitsivat 1500-luvun alkupuolella isoa osaa Meksikon keski- ja eteläosissa. Valtakunta perustui kaupunkivaltioiden löyhään yhteenliittymään, jota Tenochtitlán valvoi. Espanjalaisten valta Hernán Cortés valloitti Meksikon vuosina 1519–1521 ja perusti Espanjalaisen siirtokunnan, joka hallitsi maata lähes 300 vuoden ajan. Espanjan valloittajat, konkistadorit, saapuivat Tenochtitlániin vuonna 1519, vangitsivat asteekkivaltakunnan johtajan Montezuman ja asettuivat tämän kanssa palatsiin asumaan. Näin espanjalaiset saattoivat hallita asteekkeja Montezuman avulla. On monesti väitetty atsteekkien suhtautuneen alussa espanjalaisiin ystävällisesti, koska asteekit uskoivat Hernán Cortésin olevan ennustusten mukaisesti idästä palannut jumala Quetzalcóatl. Joka tapauksessa ystävällismielisyys päättyi 1521, kun espanjalaiset surmasivat monia asteekkiylimyksiä. Lisäksi heidän tuomansa isorokko teki tuhojaan. Espanjalaiset perustivat siirtomaan nimeltä Uusi Espanja ja rakensivat sen pääkaupungin Meksikon vanhan Tenochtitlánin raunioille. Kaupunki sai nimensä mexica-heimosta. Espanjalaisten hallinto perustui encomienda-nimiseen feodaalijärjestelmään, jossa espanjalaistaustainen maanomistaja sai tietyn alueen hallintaansa, ja sen alkuasukkaiden piti tehdä hänelle ilmaiseksi työtä. Maanomistajan vastuulla oli alaisten hyvinvointi ja sivistyksen ja kristinuskon levitys. Itsenäistyminen Miguel Hidalgo julisti 16. syyskuuta 1810 Meksikon itsenäiseksi pienestä Doloresin kaupungista käsin, mikä johti itsenäisyyssotaan, joka päättyi viimein itsenäistymiseen vuonna 1821. Agustín de Iturbide julistautui Meksikon keisariksi vuonna 1822, mutta hänen valtakautensa päättyi maanpakoon ja tasavallan perustamiseen 1824 Guadalupe Victoria ensimmäisenä presidenttinä. Itsenäisyyden alkuaikojen vahva mies oli Antonio López de Santa Anna, joka hallitsi maan politiikkaa 1833–1855. 1860-luvulla Ranskan Napoleon III pyrki Meksikon herraksi ja asetti Itävallan keisari Frans Joosef I:n veljen, arkkiherttua Maksimilianin Meksikon keisariksi konservatiivien ja katolilaisten tuella. Toinen Meksikon keisarikunta päättyi Benito Juárezin tukijoiden voittoon ja tasavallan palautukseen 1867. Tasavaltalainen kenraali Porfirio Díaz nousi presidentiksi 1876 ja lopulta diktaattoriksi. Hänen valtakautensa kesti suurimman osan vuosista 1876–1911. 1900-luku Vuoden 1910 uudelleenvalinta oli liikaa Díazin vastustajille. Tällöin puhkesi suuri Meksikon vallankumous, aluksi Francisco I. Maderon johdolla. Vallankumous johti Díazin syrjäyttämiseen ja monen vuoden taisteluihin. Maderon syöksi vallasta 1913 kenraali Victoriano Huerta. Sisällissotaan osallistuivat Pancho Villa ja Emiliano Zapata, jotka kohosivat myöhemmin kansallissankareiksi. Vallankumous laantui Venustiano Carranzan johdolla säädettyyn vuoden 1917 perustuslakiin. Carranza surmattiin, ja häntä seurasi Álvaro Obregón 1920, jota puolestaan seurasi Plutarco Elías Calles. Obregón valittiin uudelleen 1928, mutta hänet murhattiin ennen kuin hän astui virkaansa. Calles perusti tämän jälkeen Institutionaalisen vallankumouspuolueen (PRI), joka pysyi vallassa seitsemänkymmentä vuotta vuoden 2000 vaaleihin asti. Seuraavan kuuden vuoden ajan Calles johti maata käytännössä puoluejohtajan asemasta, vaikka virallisesti presidentteinä olivat Emilio Portes Gil, Pascual Ortiz Rubio ja Abelardo Rodríguez. Vuoden 1934 vaaleihin Calles valitsi ehdokkaakseen suositun osavaltion kuvernöörin Lázaro Cárdenasin. Cárdenas valittiin, ja osoittautuikin itsenäisemmäksi kuin kolme edeltäjäänsä. Cárdenasin suuri saavutus oli maareformi, joka paransi köyhien meksikolaisten oloja merkittävästi. Hän myös laajensi puolueen kannattajapohjaa. Vuonna 1938 hän karkotti ulkomaiset öljy-yhtiöt Meksikosta. Maa menetti pääomaa, ja sen kansallinen öljy-yhtiö kamppaili vanhentuneiden laitteiden kanssa vuosikymmenten ajan. Meksikosta tuli 1942 toisen maailmansodan aktiivinen osapuoli, kun Saksa oli upottanut kaksi meksikolaista tankkeria. Meksikolaisia sotilaita osallistui jossain määrin sotatoimiin, mutta merkittävämpää oli sen tuottamat raaka-aineet Yhdysvaltain sotateollisuuteen. Sodan jälkeen maan väkiluku alkoi kasvaa selvästi, kun maa teollistui. Meksiko vaurastui ja myös poliittisesti rauhoittui, vaikka PRI hallitsikin puoluekenttää käytännössä ilman vastavoimia. Maassa oli kuitenkin myös levottomuuksia, kun Meksikon hallitus pyrki panostamaan vain ja ainoastaan talouskasvuun. Opiskelijoiden ja työväestön ääni pyrittiin pitämään sivussa. Sisäministeri Gustavo Díaz Ordaz halusi näyttää ulkomaalaisille vakaata maata Méxicon vuoden 1968 olympialaisissa. Hän määräsi muun muassa asevoimien ottaa haltuunsa UNAM-yliopiston ja pidättää opiskelijaliikkeen johtajia. Tilanne kärjistyi Tlatelolcon verilöylyyn, jossa surmattiin satoja opiskelijoita vain kymmenen päivää ennen olympialaisten alkua. Vuonna 1970 presidentiksi valittu Luis Echeverría vei yllättäen politiikkaa vasemmistolaiseen suuntaan. Hän panosti maaseudun hyvinvointiin, mutta samaan aikaan julkisen puolen velka kasvoi huomattavasti. Hallitus joutui vuonna 1976 devalvoimaan peson. Samana vuonna löydettiin valtava merenalainen Cantarellin öljykenttä, josta tuli merkittävin Meksikon öljyntuotannon lähde. Vuonna 1988 presidentinvaaleissa vaalikomissio julisti vallankumouspuolueen Carlos Salinasin voittajaksi vastustajien rikossyytteistä ja protesteista huolimatta. Salinas tuki uusliberalismia, kritisoi työväenliittoja ja maatalouden ejido-järjestelmää. Hän allekirjoitti NAFTA-vapaakauppasopimuksen Kanadan ja Yhdysvaltojen kanssa. Se ja vaatimukset intiaanien oikeuksien turvaamisesta johtivat zapatista-kapinaan köyhässä eteläisessä Chiapasissa. Hallitus taltutti kapinan ja rauhansopimus solmittiin maaliskuussa. Ernesto Zedillo voitti elokuun 1994 vaalit. Joulukuussa 1994 osakekurssit romahtivat, kun hallitus päästi peson kellumaan. Tammikuuhun 1995 peso menetti kolmanneksen arvostaan, minkä vuoksi Yhdysvaltain ja kansainvälisen yhteisön oli annettava Meksikolle 50 miljardia dollaria lainaa maan talouden pelastamiseen. Hallitus yritti vielä kukistaa zapatistoja, mutta myöntyi vuoden 1995 lopulla suurempaan autonomiaan mayoille. Kapina kiihtyi kuin vasemmistolainen EPR hyökkäsi hallituksen joukkoja vastaan 1996. Joulukuussa 1997 puolisotilaalliset joukot tappoivat 45 intiaania chiapasilaisessa kylässä. Tapaus herätti kansainvälistä huomiota. Vuonna 1997 vallankumouspuolue kärsi vakavan tappion menettäessään enemmistönsä alahuoneessa ensimmäisen kerran sitten vuoden 1929. Sen alamäki jatkui, kun Vicente Fox voitti vuoden 2000 presidentinvaalit ensimmäisenä opposition ehdokkaana kautta aikain. 2000-luku Meksikossa järjestettiin kesäkuussa 2006 presidentin- ja parlamenttivaalit. Toisella kierroksella PAN:n Felipe Calderónia oli vastassa PRD:n Andrés Manuel López Obrador, joka hävisi niukasti. Kuukausien protestien ja äänten osittaisen uudelleenlaskennan jälkeen keskusvaalilautakunta julisti Felipe Calderónin voittajaksi syyskuussa. Presidentti Calderón julisti sodan huumekartelleja vastaan joulukuussa 2006. Sota laajeni kansalliseksi turvallisuuskriisiksi, ja syyskuuhun 2011 mennessä sodan seurauksena on kuollut 47 000 ihmistä. Kartellit taistelivat keskenään ja hallitusta vastaan, ja hallitustakin syytettiin ihmisoikeusrikoksista. Huumesota oli keskeisin puheenaihe myös vuoden 2012 vaaleissa. Meksiko palasi niissä PRI-puolueen valtaan, kun Enrique Peña Nieto valittiin presidentiksi. Peña Nieton valtakauten alussa Meksikossa uudistettiin muun muassa maan vanhentuneita viestintä-, energia- ja koulutusjärjestelmiä. Peña Nieton suosio kuitenkin romahti Igualan opiskelijasieppaustapauksen, hänen vaimonsa talokauppaskandaalin ja kituvan talouden takia. Vuoden 2018 presidentinvaalit voitti vuosien 2006 ja 2012 vaalien häviäjä Andrés Manuel López Obrador. Hän edusti Morena-puoluetta (Movimiento Regeneración Nacional), ja astuessaan virkaan 1.12.2018 Lopez Obrador oli Meksikon ensimmäinen vasemmistolainen presidentti 80 vuoteen. López Obrador oli suosittu vähävaraisten keskuudessa, sillä hän laittoi hallituksen maksamaan suoria tukia miljoonille köyhyydessä eläville. Hän myös nosti minimipalkkaa ja edisti työelämäuudistusta. Häntä syytettiin samaan aikaan demagogiasta, sillä hän esiintyi pelastajana, vähätteli vastustajiaan, kritisoi itsenäisiä journalisteja ja väänteli totuutta. López Obrador vähätteli alkuun myös koronapandemiaa, joka lopulta tappoi lähes 330 000 meksikolaista ja aiheutti vuonna 2020 kahdeksan prosentin laskun bruttokansantuotteeseen, suurimman sitten vuoden 1932. Politiikka ja yhteiskunta Poliittinen järjestelmä Meksiko on presidentiaalinen liittovaltio. Presidentti on sekä valtionpäämies että toimeenpanovallan ylin haltija. Hän on maan poliittinen johtohahmo, ja hän nimittää hallituksen ja on armeijan päällikkö. Presidentti valitaan suoralla kansanäänestyksellä kuusivuotiskaudeksi, eikä valinta toiselle kaudelle ole mahdollista. Erillistä varapresidenttiä ei ole, vaan presidentin estyessä viranhoidosta hänen sijaisensa on korkeimman oikeuden presidentti. Liittokongressissa (Congreso de la Unión) on kaksi kamaria, 500-jäseninen edustajainhuone (Cámara de Diputados) ja 128-jäseninen senaatti (Cámara de Senadores). Senaattiin valitaan neljä jäsentä jokaisesta osavaltiosta ja Distrito Federalista. Kolme näistä valitaan enemmistövaalilla ja neljäs koko valtion kattavassa suhteellista vaalitapaa käyttävän äänestyksen perusteella. Edustajainhuoneen edustajista 300 valitaan yhden edustajan vaalipiireistä ja 200 suhteellisella vaalilla kolmivuotiskausille. Kongressi säätää lait, määrää veroista, julistaa sodan, hyväksyy budjetin ja kansainväliset sopimukset ja vahvistaa diplomaattien nimitykset. Senaatti on pääasiassa vastuussa ulkopolitiikasta, kansainvälisistä sopimuksista ja presidentin nimityksien vahvistamisesta. Edustajainhuone käsittelee valtion tulo- ja menoarviot. Meksiko valitsi vuoden 2024 vaaleissa presidentin sekä koko kongressin. Claudia Sheinbaum nousi ensimmäisenä naisena presidentiksi, ja hän sai demokratian ajan suurimman äänimäärän, peräti 61 prosenttia äänistä. Morenan johtama puolueliitto Sigamos Haciendo Historia sai määräenemmistön edustajainhuoneeseen. Morenan, Meksikon ekologisen vihreän puolueen ja Työväenpuolueen muodostama liitto sai 364 paikkaa 500:sta. Senaattiin se sai 83 paikkaa. Morena on noussut 2000-luvulla Meksikon valtapuolueeksi, ja monet oppoisitiopoliitikot siirtyvät sen suuruuden takia sinne. Oppositiopuolueet ovat 2020-luvulla menettäneet uskottavuuttaan ja kannattajiaan. Meksiko toimii kuitenkin monipuoluejärjestelmässä, jossa oppositiolla on mahdollisuudet toimia. Vanhat puolueet, kuten PRI, PAN eikä Vallankumouksellinen demokraattipuolue (PRD), eivät ole onnistuneet uudistumaan. PRD jopa putosi kongressista vuoden 2024 vaaleissa. PRI hallitsi Meksikon puoluekenttää lähes koko 1900-luvun, mutta 1900-luvun lopun jälkeen kentälle nousivat nousseet oikeistolainen PAN ja siitä irronnut vasemmistolainen PRD. Oikeus on riippumaton lainsäädäntö- ja toimeenpanovallasta. Korkein oikeusaste on Suprema Corte de Justicia de la Nación, jossa on 11 viisitoistavuotiskausille valittua jäsentä. Presidentti nimittää heidät senaatin suostumuksella. Turvallisuus ja rikollisuus Meksikossa on laajalle levittäytynyt huumekaupan verkosto, ja huumerahaa liikkuu myös elinkeinoelämässä. Huumekauppiaat pyrkivät myös laajentamaan vaiktuusvaltaansa politiikkaan. Yhdysvaltain viranomaisten mukaan huumekartellit olivat vuonna 2024 valta-asemassa kolmasosassa koko Meksikosta. Kartellit ovat jopa ottaneet valtion tehtäviä useassa osavaltiossa ja jakaneet ruokaa sekä muita perushyödykkeitä. 2020-luvun puolivälissä suurimpia kartelleja olivat CJNG ja Sinaloan kartelli, joka tosin on heikentynyt ”sisällissodassa” CJNG:tä vastaan. Monien muidenkin kartellien välillä on verisiä taisteluita. Huumekauppaan liittyviä väkivaltaisia kuolemia lasketaan Meksikossa tapahtuvan vuosittain noin 30 000. Vapauksien kehitys Freedom House pitää vuoden 2024 raportissaan Meksikoa "osittain vapaana" maana. Meksiko on ollut raportin mukaan vaalidemokratia vuodesta 2000 lähtien, ja eri puolueiden välinen vallan vaihtuvuus on rutiininomaista sekä valtion että osavaltioiden välillä. Kuitenkin valtio kärsii vakavasta lain kunnioittamisen puutteesta, joka rajoittaa kansalaisia nauttimasta poliittisista oikeuksista ja vapauksista. Järjestäytyneiden rikollisten väkivalta, korruptio hallituksen virkamiesten kesken, ihmisoikeusrikkomukset niin valtiollisten kuin ei-valtiollisten ihmisten suorittamana sekä riistäytynyt rankaisemattomuus ovat eräät näkyvimmistä Meksikon monista hallinnon haasteista. Osavaltiot Meksikossa on 31 osavaltiota ja lisäksi erillinen liittovaltion alue (México tai Distrito Federal), jossa sijaitsee maan pääkaupunki México: Talous Meksiko oli Maailmanpankin tilastojen mukaan vuonna 2024 maailman 13:nneksi suurin ja Latinalaisen Amerikan toiseksi suurin Brasilian jälkeen. Meksikon bruttokansantuote oli tilastojen mukaan 1 856 miljardia Yhdysvaltain dollaria. Meksikon talouskasvu on ollut hidasta moniin muihin saman tulotason maihin. Talous kasvoi vuosina 1980–2022 vain hieman yli 2 prosenttia vuodessa, minkä seurauksena ero korkean tulotason maihin ei ole kutistunut. Meksiko on yksi maailman avoimimpia talouksia. Ulkomaankauppa käsittää Maailmanpankin vuoden 2023 tilastojen mukaan 73 prosenttia bruttokansantuotteesta. Meksiko on myös tehnyt vapaakauppasopimuksen noin neljänkymmenen maan kanssa. Yhdysvaltain, Meksikon ja Kanadan sopimus USMCA korvasi 2020 Naftan. Meksikolla on lisäksi sopimus muun muassa Euroopan unionin ja Japanin kanssa. Latinalaisamerikkalaisten maiden Tyynenmeren allianssi perustettiin 2012. Meksikon talous on voimakkaasti riippuvainen Yhdysvalloista, sillä sen viennistä peräti 80 prosenttia suuntautui sinne vuonna 2023. Kanadan osuus oli 3,0 prosenttia. Tuonnistakin yli 40 prosenttia tulee Yhdysvalloista. Muita merkittäviä kauppakumppaneita ovat Kiina, Saksa, Japani ja Etelä-Korea. Tärkeimmät vientituotteet ovat autot ja muut moottoriajoneuvot, moottoriajoneuvojen osat, tietojenkäsittelylaitteet ja maaöljy. Meksikon inhimillisen kehityksen indeksi oli korkeimmillaan vuonna 2019, jolloin se oli 0,781. Koronapandemian aikana indeksiluku putosi, mutta vuonna 2022 se palasi suurin piirtein samalle tasolle. Meksikon sijoitus on kuitenkin pudonnut samassa ajassa kaksi sijaa 77:ksi. Latinalaisen Amerikan suurista maista Meksiko on sijoittunut parhaimmaksi, mutta Chile, Uruguay ja Costa Rica on sen edellä. Meksiko on yksi latinalaisen Amerikan teollistuneimpia valtioita, ja valmistusteollisuus tuottaa noin viidenneksen bruttokansantuotteesta ja kuudennes työvoimasta työskentelee valmistusteollisuuden parissa. Teollisuussektoreista suurimmat ovat metalli-, kone- ja laiteteollisuus sekä elintarvike-, juoma- ja tupakkateollisuus. Meksikossa on runsaasti niin sanottua maquiladiora-teollisuutta. Siinä käytettävät raaka-aineet ovat lähinnä yhdysvaltalaisia, ja tehtaissa kootaan lopputuotteita ulkomaan markkinoille. Iso osa Meksikosta on liian kuivaa tai vuoristoista maataloudelle, ja arviolta vain noin viidennes maasta on viljeltävissä olevaa. Tästä syystä Meksikoon tuodaan huomattava määrä viljaa. Maan merkittävimmät viljelysalueet ovat Meksikonlahden rannikon ja Chiapasin ylängön trooppiset alueet, pohjoisen ja luoteisen seutujen viljelysmaat ja niin sanottu Bajío ylätasangon alueella. Arvokkaimmat viljelyskasvit ovat kahvi ja sokeriruoko. Maa on lisäksi maailman suurimpia vaniljan tuottajia. Muita tärkeitä viljelykasveja ovat banaani, ananas, papaija, mango, kaakao ja riisi. Meksikon erikoisuuksia ovat agaavet, kuituagaavea kasvatetaan kuidun takia ja tequila-agaavesta tuotetaan tequilaa. Meksikossa on merkittäviä luonnonvaroja. Se on maailman suurin hopean tuottaja, ja lisäksi se kuuluu maailman suurimpiin öljyvaltioihin. Muita merkittäviä varoja ovat sinkki, bauksiitti, lyijy, kulta, elohopea, kadmium, antimoni ja mangaani. Valtion talous riippuu voimakkaasti öljytuloista, sillä 2000-luvulla ne ovat tuoneet noin 40 prosenttia julkisista tuloista. Meksikon työttömyysaste joulukuussa 2024 oli 2,4 prosenttia. Työttömyysaste vaihtelee huomattavasti alueittain. Kaupungeissa työttömyys on vähäistä, mutta maaseudulla se voi olla jopa 25–30 prosenttia. Siellä asiaan vaikuttaa maatalouden kausityöttömyys ja satotilanne. Epävirallinen talous on Meksikossa suurta, sillä vuoden 2025 ensimmäisellä neljänneksellä epävirallisesti työllistyneitä on 32,5 miljoonaa eli 54,4 prosenttia kaikista työllisistä. Naisten osallisuus työelämästä on myös vähäistä, sillä maaliskuussa 2025 osuus oli 45,6 prosenttia ja miesten osuus 75 prosenttia. Meksiko on naisten osallistumisen asteessa Latinalaisen Amerikan neljänneksi heikoin maa. Meksikossa hoivatyö on usein perhekeskeistä, ja vastuu hoivasta on usein naisilla. Vuoden 2024 tilastojen mukaan yli 21 miljoonaa ihmistä ei käy töissä, koska he keskittyvät kotitöhin. Heistä naisia on 93 prosenttia. Vuonna 2008 arvioitiin, että maan väestöstä elää köyhyysrajan alapuolella 18,2 prosenttia, jos mittana käytetään ruoan saatavuutta, mutta yli 47 prosenttia, jos mittarina ovat rahavarat. Liikenne Meksikossa on yli 1 800 lentokenttää, joista kahdellatoista on yli kolmekilometrinen kiitotie. Meksikon maaliikenneverkko on latinalaisen Amerikan kattavimpia. Maassa on 366 341 kilometriä päällystettyjä maantietä joista 13 035 kilometriä on nelikaistaisia. Maan 26 704 kilometriä rautateitä on myyty yksityisille. Satamakaupunkeja ovat Altamira, Coatzacoalcos, Lázaro Cárdenas (kaupunki), Manzanillo, Salina Cruz ja Veracruz. Satamien yksityistäminen lisäsi niiden liikevaihtoa. Vuonna 2008 satamien kautta kulki 3,3 miljoonaa konttiyksikköä eli TEU:ta tavaraa, lamavuonna 2009 niitä oli 2,9 miljoonaa. Väestö Väestöjakauma Meksikon tilastokeskuksen mukaan vuonna 2024 maassa oli 130 739 927 asukasta. Vuoden 2020 väestönlaskennassa asukkaita oli 126 014 024. Meksiko on maailman suurin espanjankielinen valtio. Meksikon väestöstä suurin osa on intiaanien ja eurooppalaisten yhteisiä jälkeläisiä mestitsejä, joita on arviolta noin kolme viidesosaa meksikolaisista. Meksikon monimutkainen etninen ja kulttuurinen historia on synnyttänyt omaperäisen kansan. Monet pitävät edelleen itseään alkuperäiskansaan kuuluvaksi, vaikka eivät puhukaan enää alkuperäiskansojen kieliä. Väestölaskennassa 2020 alkuperäiskansoihin kuuluvaksi itsensä identifioi 19,4 prosenttia meksikolaisista. Alkuperäiskieliä puhui kuitenkin vain 6,1 prosenttia. Afromeksikolaisten osuus väestöstä puolestaan oli 2,0 prosenttia eli 2,6 miljoonaa. Espanja on Meksikon virallinen kieli ja koulujen opetuskieli. Sitä puhuu myös suurin osa kansasta. Maassa puhutaan kuitenkin myös yli 50 intiaanikieltä. Suurin alkuperäisistä kielistä on nahuatl, jota puhui vuoden 2020 väestönlaskennan mukaan 1,7 miljoonaa ihmistä. Yli puolen miljoonan puhujan kieliä ovat myös jukatek, tzeltal, tzotzil ja misteekki. Meksikossa ei ole virallista uskontoa, sillä valtio ja kirkko on erotettu toisistaan, mutta katolisten osuus väestöstä on silti suuri. Guadalupen neitsyt on maan suojeluspyhimys, ja Guadalupen neitsyen basilikassa käy vuosittain satojatuhansia ihmisiä. Vuoden 2010 tilastojen mukaan väestöstä 82,7 prosenttia katolisia, 5,0 prosenttia evankelikaalisia, 1,6 prosenttia helluntailaisia, 1,4 prosenttia Jehovan todistajia. Uskonnottomien osuus oli 4,7 prosenttia. Monet alkuperäisasukkaista on synkretistejä: heillä katolisuuteen on sekoittunut paljon perinteisiä uskomuksia. Väestökeskukset Meksiko on kaupungistunut yhteiskunta, sillä vuoden 2025 tietojen mukaan 77,5 prosenttia asui kaupungeissa ja 22,5 prosenttia maaseudulla. Vielä vuonna 1960 kaupunkien osuus oli noin 50 prosenttia. Suurin kaupunkikeskittymä on keskisessä Meksikossa, jossa on lähes yhtenäinen kaupunkialue Pueblasta Méxicon kautta Guadalajaraan. Yhdysvaltain rajakaupungit puolestaan ovat kasvaneet, kun keskisestä Meksikosta on muuttanut ihmisiä töiden perässä lähelle Yhdysvaltoja. Miljoonan asukkaan rajakaupunkeja ovat Ciudad Juárez ja Tijuana. Meksikon suurin kaupunki on México, jonka suurkaupunkialueella elää noin 21,3 ihmistä. Se on läntisen pallonpuoliskon ja espanjankielisen maailman suurin kaupunki. Seuraavaksi suurimmat kaupunkialueet ovat Guadalajaran ja Monterreyn ympärillä. Terveys Vuonna 2007 arvioitiin, että HIV:n kantajia oli noin 0,3 % aikuisväestöstä, kaikkiaan noin 200 000 henkeä. ARVT-lääkitystä olisi tarvinnut noin 76 000 henkeä, mutta sitä sai alle 60 prosenttia heistä, noin 43 000 henkeä. Koulutus Meksikon koulujärjestelmän ydin on pakollinen yhdeksänvuotinen peruskoulu, josta valtio on vastuussa. Useimmissa osavaltioissa valtio osallistuu myös kolmevuotisen esikoulun ja kolmevuotisen lukion järjestämiseen. Kaikkiaan 87 prosenttia opetuksesta järjestetään julkisin varoin. Meksikossa on ilmeisesti Amerikan vanhin yliopisto. Espanjalaiset perustivat sen heti valloituksensa jälkeen vuonna 1551. Perussa aloitteli yliopisto samaan aikaan, ja on epäselvää, kumpi aloitti toimintansa Amerikan ensimmäisenä. Yhdysvaltain vapaussodan alkaessa 1775 Meksikosta oli valmistunut jo lähes 30 000 kandidaattia ja toistatuhatta tohtoria. Yliopisto suljettiin 1866 mutta avattiin uudelleen 1910. Vuonna 1995 tämä Universidad Nacional Autónoma de México (UNAM) oli edelleen maan suurin yliopisto yli sadallatuhannella opiskelijallaan. Sen lisäksi jokaisessa maan osavaltiossa on oma yliopistonsa, ja monet niistä toimivat useilla paikkakunnilla. Meksikolaisista on The World Factbookin vuoden 2011 tietojen mukaan lukutaitoisia 86 prosenttia. Meksikon väestötietovirasto puolestaan ilmoitti vuonna 2006 lukutaitoisten osuudeksi 91,5 prosenttia. Lukutaidottomuus on yleisintä osavaltioissa, joissa asuu paljon alkuperäisasukkaita. Kulttuuri Meksikolla on pitkä kirjallinen traditio. Nunna Sor Juana Inés de la Cruz (1651–1695) kirjoitti runoja ja hänet muistetaan naisten oikeuksien puolustajana. José Joaquín Fernández de Lizardia (1776–1827) pidetään ensimmäisenä tärkeänä Latinalaisen Amerikan romaanikirjailijana satiirinsa El Periquillo Sarniento (n. 1816) ansiosta. Häntä on kutsuttu Meksikon Voltaireksi. Runoilija Octavio Paz sai kirjallisuuden Nobelin palkinnon 1990. Toisena Meksikon kirjallisuuden jättiläisenä pidetään Carlos Fuentesia, joka on myös ollut Nobel-ehdokkaana. Kuvataiteissa Meksikolla on myös perinteitä. Eurooppalaisvaikutteinen uskonnollinen traditio muuttui naturalistiseksi maisema- ja aihekuvaukseksi 1800-luvun puolivälissä. Vallankumous ja murrosvaiheet ovat vaikuttaneet selvästi modernin taiteen aiheisiin ja ilmaisuun. Esimerkkejä 1900-luvun tyylisuunnista ovat maalarit Diego Rivera ja Frida Kahlo. Kehitys ja tyylisuunnat ovat nähtävissä pääkaupunki Meksikon taidemuseoissa ja rakennusten koristeluissa. Katolisuuteen on Meksikossa sekoittunut alkuperäisväestön usko, mikä on tuonut uskontoon synkretismiä. Esimerkkejä tästä ovat kuolleiden päivä ja Guadalupen neitsyt, joka liitettiin pakanalliseen Tonantzin-jumalattareen. Monin paikoin perinteisten curanderos-parantajien kansanlääketiedettä käytetään hyödyksi. Urheilu Meksiko on osallistunut olympialaisiin vuodesta 1900 alkaen. Eniten mitaleita se on saanut kotikisoissaan 1968, jolloin niitä tuli etenkin uinnista ja nyrkkeilystä. Silloin tällöin sillä on ollut pieni joukkue myös talviolympialaisissa. Eniten mitaleita, neljä, on saanut uimahyppääjä Joaquín Capilla vuosina 1948–1956. Eniten mitaleja Meksikoon on tullut nyrkkeilystä (12) sekä yleisurheilusta ja uimahypyistä kymmenen. Yhteensä mitaleja on tullut 55, eniten kotikisoistaan 1968 yhdeksän mitalia. Urheilulajeista tärkein on jalkapallo, kuten monessa muussakin Latinalaisen Amerikan maassa. Jokaisella osavaltiolla on oma edustusjoukkueensa. Meksikon jalkapallomaajoukkue on päässyt maailmanmestaruuskisoissa neljännesvälieriin asti vuodesta 1994 alkaen. MM-kilpailuja Meksiko on isännöinyt vuosina 1970 ja 1986. Gold Cupin Meksiko on voittanut viidesti. Toukokuussa 2017 se oli FIFA-rankingissa sijalla 16. Myös härkätaistelut ja hevoskilpailut eli charrería ovat suosittuja. Baseball levisi Meksikoon 1800-luvulla rautatieläisten mukana, ja maassa on pelattu baseball-liigaa vuodesta 1925. Nyrkkeily on myös erittäin suosittua Meksikossa, ja sieltä on tullut monia tunnettuja nyrkkeilijöitä: Julio César Chávez, Oscar de la Hoya ja Ricardo López. Juhlapäivät Lähteet Anuario estadístico y geográfico por entidad federativa 2016 (PDF) 2016. México: Instituto Nacional de Estadística y Geografía. Viitattu 17.9.2017. (espanjaksi) Background Note: Mexico (US. Department of State) (englanniksi) BTI 2026 Country Report – Mexico (PDF) 2026. Gütersloh: Bertelsmann Stiftung. Viitattu 30.6.2026. (englanniksi) Meksiko (PDF) 9/2010. Helsinki: FinPro. Viitattu 2.12.2017. Merrill, Tim L. & Miró, Ramón: Mexico: A Country Study. Washington: GPO for the Library of Congress, 1996. Teoksen verkkoversio Viitattu 13.9.2017. (englanniksi) Parkes, Henry Bamford ym: Mexico Encyclopaedia Britannica. 26.6.2026. Viitattu 30.6.2026. (englanniksi) Viitteet Aiheesta muualla Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Meksiko Wikimedia Commonsissa Matkaopas aiheesta Meksiko Wikimatkoissa