Churro

Churro on Hispaania ja Portugali köögist pärit maiustus, mis on valmistatud keedutainast, frititud õlis ning üle kallatud suhkru, šokolaadi või kaneeliga. Churro on populaarne ka Ladina-Ameerika ja Filipiinide köögis ning muudes piirkondades, kuhu on toimunud sisseränne hispaania- ja portugali keelt kõnelevatest riikidest, eriti Prantsusmaal ja Ameerika Ühendriikide edelaosas. Hispaanias võivad churrod olla õhukesed (mõnikord sõlmelised) või pikad ja paksud, mida mõnes piirkonnas tuntakse porra, jeringo või tejeringo nime all. Tavaliselt süüakse neid hommikusöögiks kohvi sisse kastetuna või pärastlõunaseks suupisteks kakaoga. Portugalis on ka kaks veidi erinevat suupistet, nimega porra ja fartura, mis täidetakse puuviljaželeega. Ajalugu Churrode päritolu ei ole selge. Toidu ajaloolase Michael Krondli sõnul "ei erine tänapäeva churro kuigi palju jahust ja veest tehtud frititud küpsetisest, mida võib leida vanarooma Apiciuse kokaraamatust 1. sajandist pKr. Samuti leidub retsepte Vana-Kreeka ajast, kuid tõenäoliselt on churro veelgi vanem. Vahemere piirkonnas on see põhimõtteliselt olnud olemas igavesti". Teise teooria järgi valmistasid churrosid Hispaania karjused värskete küpsetiste asendamiseks. Churrotaigen on lihtne valmistada ja neid oli lihtne küpsetada lahtisel tulel mägedes, kus karjused veetsid suure osa oma ajast. Kuid karjuste rändav eluviis ning suur kogus õli või rasva, mida churrode praadimiseks vaja on, muudavad selle väite ebatõenäoliseks. Teine teooria viitab sellele, et churro kontseptsiooni tõid Euroopasse Hiinast portugallased. Nad purjetasid Idamaadesse ning Mingi dünastia ajastu Hiinast koju naastes, tõid nad kaasa ka uusi kulinaarseid tehnikaid. Üks neist oli youtiao, tuntud ka Lõuna-Hiinas nimega yóuzháguǐ tainas, mis sarnaneb churro tainaga. See jõudis peagi ka Hispaaniasse, kus selle kasutamist muudeti nii, et tainas pressiti läbi tähekujulise otsiku (sarnaselt kondiitrikotiga), mitte ei venitatud seda käsitsi. Etümoloogia Diccionario de la lengua española kohaselt on sõna churro onomatopoeetiline, jäljendades heli, mis tekib taina praadimisel kuumas õlis. Valmistamine Churrod praetakse õlis krõbedaks ja neile võib puistata suhkrut, niristada šokolaadi, karamelli või kaneeli. Churro pind on rihveldatud, kuna see on pressitud läbi churrera – süstlakujuline tööriist, millel on tähekujuline otsik. Churrod on tavaliselt prisma-kujulised ning võivad olla kas sirged, krussis või spiraalselt keerdunud. Sarnaselt populaarsetele vesikringlitele Saksamaal, müüvad churrosid tänavamüüjad, kes võivad neid otse tänavaletil värskelt frittida ja seejärel kuumalt müüa. Hispaanias ja suures osas Ladina-Ameerikast pakutakse churrosid hommikusöögiks kohvikutes, kuid neid võidakse süüa vahepalade või suupistetena terve päeva jooksul. Pühade ajal võib tänaval näha spetsiaalseid müügileti või haagise kujulisi churreríasid. Portugalis süüakse churrosid tavaliselt ka karnevalidel, laatadel ja muudel pidustustel, kus neid tänavalettidel värskelt valmistatakse. Churro tainas on jahu, vee ja soola segu. Mõned versioonid on valmistatud kartulitainast. Sõltuvalt retseptist ei pruugi see olla vegan, kuna võib sisaldada võid, piima või mune. Variatsioonid Sevillas (Andaluusias) kasutatakse sõna churro asemel mõnikord nime calientes (tähendab kuuma) või calentitos de rueda. Viimane viitab tavaliselt paksemale variandile, mida nimetatakse porraks. Calientes küpsetatakse tavaliselt katkematu spiraali kujulisena ja lõigatakse hiljem parajateks tükkideks. Spiraali keskosa on paksem ja pehmem ning paljude jaoks delikatess. Tavalist "churrot" müüakse ka nime all "calentitos de papas", mis viitab pehmemale kartulipüree sarnasele tekstuurile. Täidetud sirgeid churrosid leidub Kuubal (serveeritud puuviljadega, näiteks guajaaviga), Brasiilias (serveeritud muuhulgas šokolaadi, doce de leite'iga ehk karamellkreemiga) ning Argentinas, Boliivias, Peruus, Tšiilis, Mehhikos (tavaliselt täidetud karamellkreemiga, aga ka šokolaadi ja vaniljekreemiga) ning Colombias ja Venezuelas (serveeritud bocadillo (guajaavitarretis), arequipe'i (karamellkreem) või magustatud kondenspiimaga). Uruguays pakutakse ka churrosid soolase maitsega, mis on täidetud sulatatud juustuga. Filipiinidel on churrod tavaliselt sirged või U-kujuliselt või ümmarguse kujuga, puistatud üle valge suhkruga ja on populaarne magustoit jõulude ajal. Tais nimetatakse churrosid tavaliselt Hispaania patonggoks (tai keeles สเปน, mis tähendab "Hispaania praetud tainapulk"). Friteeritud tainast ennast nimetatakse hiina keeles algselt youtiaoks, kuid Tais tuntakse seda kohaliku patonggona. Ameerika teemaparkides ja tänavalaatadel veeretatakse churrosid kõige sagedamini kaneeli- või muude maitsestatud suhkrute sees. Sarnased road Karabeej Halab Lähis-Idas tuntakse churro-taolist praetud tainast valmistatud magustoitu nimega Karabeej Halab. See on valmistatud mannajahust ja pärast frittimist kastetakse see suhkru ja roosivee siirupisse. See pärineb Süüria köögist ja on eriti populaarne ramadaani ajal. Youtiao Youtiao, traditsiooniline hiina praetud tainas, millel on pikk ajalugu. Tais on see tuntud kui Patonggo. Viited